Справа №579/20/20 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Моргун О. В.	
Номер провадження 33/816/153/20 	Суддя-доповідач Матус В. В. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2020 року суддя Сумського апеляційного суду Матус В. В. ,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 6 лютого 2020 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП і на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 420,40 грн., - 

В С Т А Н О В И В:

Згідно постанови судді, ОСОБА_1 , 30 грудня 2019 року о 2 год. 15 хв. в м. Кролевець, по вул. Береговій, керував автомобілем «Opel Astra», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан сп?яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» та від проходження медичного огляду в СОНД відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України та скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з прийнятою постановою судді та просить її скасувати, закривши провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
За змістом доводів апеляційної скарги посилається на порушення поліцейськими та медичними працівниками процедури огляду, оскільки в закладі охорони здоров`я у нього не здійснили забір біосередовища.
Крім того, вважає, що у протоколі міститься не вірний час його зупинки.
Про день та час розгляду провадження у порядку апеляційної процедури ОСОБА_1 було проінформовано, а останній просить в заяві розглянути справу без його участі, а його участь в розгляді провадження судом апеляційної інстанції при перевірці судового рішення, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, і не може вважатись порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Перевіривши матеріали справи та доводи поданої апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. 
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов?язаний з?ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом?якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з?ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння.
Розглядаючи справу, суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом та відмовився від проходження, відповідно до встановленого законом порядку, огляду на стан сп`яніння, тому вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт скоєння вказаного правопорушення за обставин, викладених в постанові суду, підтверджується зібраними доказами, які були всебічно, повно досліджені судом першої інстанції, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ОБ № 146705 від 30 грудня 2019 року, який за своїм змістом відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів не викликає (а. с. 1); висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 грудня 2019 року № 359 (а. с. 4), згідно якого ОСОБА_1 відмовився від проведення обстеження на стан алкогольного сп?яніння в медичному закладі; диском з відеозаписами (а. с. 8), на яких зафіксовано факт зупинки водія ОСОБА_1 працівниками поліції, факт відмови водія пройти огляд на місці зупинки, а також факт відмови від проходження огляду в медичному закладі; актом медичного огляду медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 грудня 2019 року № 359 (а. с. 18), згідно якого ОСОБА_1 під час перебування в медичному закладі був: роздратований, збуджений, агресивний, метушливий. Відмовився від обстеження на вміст етилового спирту, від забору крові відмовився.  
За таких обставин, суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_1 відмовившись від проходження огляду для визначення стану алкогольного сп`яніння, скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Не можуть прийматись до уваги доводи апеляційної скарги про безпідставне не відібрання в закладі охорони здоров?я біосередовища, оскільки як з акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 грудня 2019 року № 359 (а. с. 18) так і диску з відеозаписами (а. с. 8) вбачається, що ОСОБА_1 заявляв про необхідність відібрання у нього біосередовища, однак коли лікар запропонував ОСОБА_1 здати кров для встановлення стану сп?яніння останній в категоричній формі відмовився це робити, оскільки обов?язкове відібрання біосередовища передбачено лише у випадках передбачених п. 14 розділу ІІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 9 листопада 2015 року № 1452/735 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (якщо водій – учасник дорожнього руху внаслідок ДТП перебуває у несвідомому стані або з тяжкими травмами, обов`язково проводиться дослідження біологічного середовища або крові на вміст алкоголю, наркотичних чи психотропних речовин у закладах охорони здоров`я, куди він доставлений), а оскільки водій був при свідомості та не мав тяжких травм, тому у нього обґрунтовано в примусовому порядку відібрання біосередовища, не здійснювалося.
Доводи апеляційної скарги з приводу зазначення не вірного часу зупинки не ґрунтуються на матеріалах, оскільки в протоколі час зупинки було вказано 2 год. 15, що повністю узгоджується з іншими матеріалами справи: висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 грудня 2019 року № 359 (а. с. 4) та актом медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 30 грудня 2019 року № 359 (а. с. 18), які були складені у 2год. 40 хв. та 2 год. 30 хв., відповідно. При цьому, часом початку об?єктивної сторони правопорушення є саме момент зупинки водія працівниками поліції та його заява про відмову пройти огляд на встановлення стану сп?яніння, а послідуюче перебування в закладах охорони здоров?я, з метою підтвердження і спростування правильності висновків працівників поліції ніяким чином не впливає на час з якого має відраховуватися перебіг процесуального строку, тим паче у закладі охорони здоров?я ОСОБА_1 , також відмовився пройти огляд, тобто ніяким чином не спростував правильність дій працівників поліції на місці його зупинки.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки суду, викладені в постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження в справі у зв?язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, як про те ставить питання апелянт, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 судом першої інстанції накладено у межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з дотриманням вимоги ст. ст. 33 - 35 КУпАП, і є достатнім для досягнення мети адміністративного стягнення, зокрема виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нею нових правопорушень.
Враховуючи викладене вважаю, що постанова суду є законною і обґрунтованою, а тому законних підстав для її скасування, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не вбачається. 
На підставі наведеного та керуючись ст. 294 КУпАП, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Постанову судді Кролевецького районного суду Сумської області від 6 лютого 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без зміни, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Матус В. В.