ПОСТАНОВА
Іменем України

12 березня 2020 року 
Київ
справа №823/1917/16
адміністративне провадження №К/9901/36400/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Олендера І.Я.,
суддів: Гончарової І.А.,  Ханової  Р.Ф., 

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року (суддя Коваленко В.І.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року (судді: Костюк Л.О. (головуючий), Бужак Н.П., Твердохліб В.А.) у справі № 823/1917/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» до Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. Товариство з обмеженою відповідальністю «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» (далі - позивач, ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ») звернулось до суду з позовом до Державної податкової інспекції у місті Черкасах Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області (далі - відповідач, контролюючий орган, ДПІ у м. Черкасах ГУ ДФС у Черкаській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 0000264000 від 28.07.2016.
2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0000264000 від 28.07.2016, діяв всупереч та не у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки висновки контролюючого органу на підставі якого приймалось вказане рішення, не відповідають фактичним обставинам. Позивач зазначає, висновок про наявність на АЗС (знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90) необлікованого товару зроблено відповідачем на підставі співставлення даних Х-звіту з фактичною кількістю паливно-мастильних матеріалів, визначених в результаті проведення замірів, який не являється первинним документом. Відсутність за місцем реалізації товарів первинних документів, якими підтверджується їх оприбуткування після проведення планової інвентаризації, ще не свідчить про те, що позивач здійснює реалізацію необлікованих товарів і не є підставою для застосування відповідних санкцій. Крім того, позивач зазначає, що виявлення реальних та фактичних залишків нафтопродуктів в резервуарному парку можливо лише шляхом проведення їх інвентаризації, а в період проведення фактичної перевірки інвентаризація залишку нафтопродуктів в резервуарах не проводилась, що підтверджується відсутністю форм N 3-НП, N 7-НП, N 23-НП, акту інвентаризації форми N 20-НП, порівняльної відомості результатів інвентаризації нафтопродуктів форми N 27-НП, відомості наявності нафтопродуктів в технологічних трубопроводах форми N 35-НП, та підписів всіх членів інвентаризаційної комісії.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
3. Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року, у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
4. Суд першої інстанції, з рішенням якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0000264000 від 28.07.2016, діяв у межах та у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки судами попередніх інстанцій встановлено, що в ході проведення відповідачем перевірки було встановлено наявність на АЗС позивача необлікованих нафтопродуктів, загальною вартістю 16   313,09 грн, а тому у контролюючого органу були наявні правові підстави для застосування до позивача штрафних санкцій передбачених статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 32   626,18 грн.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
5. Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» подало касаційну скаргу, де посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року, та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» у повному обсязі.
СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
6. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що посадовими особами ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області 05.07.2016 проведено фактичну перевірку АЗС, яка належить ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» (код ЄДРПОУ 38305367) за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90, за результатами якої складено акт перевірки № 2117/15-51-40-00/38305367 від 14.07.2016.
У вказаному акті перевірки зафіксовано порушення позивачем вимог пункту 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а саме: не ведеться у встановленому законодавством порядку облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації. Перевіряючими виявлено надлишок пального: ДП Nano 40,9 л на суму 899,40 грн; ДП Nano 233,2 л на суму 4   894,87 грн; бензину А-95 267,19 л на суму 6   409,89 грн; бензину А-98 149,47 л на суму 4   108,93 грн. Всього надлишок всіх видів пального склав 690,76 л на загальну суму 16   313,09 грн. Контролюючим органом встановлено, що за даними Х-звіту реєстратора розрахункових операцій (РРО), в залишках повинно рахуватися пальне: ДП Nano-Extra 9899,93 л; бензин А-92                10 912,67 л; ДП Nano 10 888,61 л; бензин А-95 15 604,81 л; бензин А-95 Nano 11 861,5 л; бензин А-98 2 032,93 л. Фактично, станом на момент проведення перевірки, залишки пального по резервуарам склали: ДП Nano-Extra 10 021 л; бензин А-92 10 820 л; ДП Nano 11 211,5 л; бензин А-95 16 000 л.; бензин А-95 Nano 11 793 л; бензин А-98 2 200 л. Таким чином, перевіркою виявлено надлишок пального (з урахуванням похибки 0,8%): ДП Nano 40,9 л на суму 899,40 грн; ДП Nano 233,2 л на суму 4 894,87 грн; бензин А-95 267,19 л на суму 6 409,89 грн; бензин А-98 149,47 л на суму 4 108,93 грн. Всього надлишок всіх видів пального склав 690,76 л на суму 16 313,09 грн, що підтверджено додатком № 1 до вказаного акту перевірки за підписом начальника АЗС ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» ОСОБА_1 .
На підставі вказаного акту перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № 0000264000 від 28.07.2016, яким до позивача застосовано штрафні санкції передбачені статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 32   626,18 грн. За результатами процедури адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення було залишено без змін.
Суди попередніх інстанцій зазначили, що позивачем на підтвердження обґрунтованості своїх позовних вимог, а також на вимогу суду не було надано доказів проведення записів в журналі обліку надходження нафтопродуктів на АЗС за формою N 13-НП та занесення даних про оприбутковані нафтопродукти до змінного звіту АЗС за формою N 17-НП. При цьому, єдиним можливим способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів є співставлення даних обліку звітів АЗС за формою N 16-НП та N 17-НП, даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів. Якщо різниця показників є меншою ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку.
Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України № 281/171/578/155 затверджено порядок інвентаризації, яка стосується проведення внутрішньої інвентаризації нафтопродуктів на підприємствах після призначення розпорядчим документом керівника підприємства інвентаризаційної комісії та встановлення ним термінів початку та завершення робіт з інвентаризації. Однак, вказаний порядок не поширює свою дію на випадки проведення фактичної перевірки контролюючими органами, оскільки не містить жодних норм, які регулюють порядок проведення інвентаризації в такому випадку.
Крім того, позивачем не заперечуються обставини наявності надлишків пального на АЗС за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90, оскільки позивачем було надано накладну № 2216 від 06.07.2016, якою оприбутковано надлишки пального на наступний день після проведення вказаної перевірки.
ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
7. В доводах касаційної скарги позивач цитує норми матеріального та процесуального права, вказує на порушення допущені контролюючим органом, неврахування судами першої та апеляційної інстанції того, що відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження порушення позивачем вимог чинного законодавства щодо ведення у встановленому законодавством порядку обліку товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, оскільки єдиним свідченням реалізації позивачем необлікованого товару - є різниця між кількісними показниками, при якій кількість товару, що було продано за певний період, є більшою, ніж кількість товару, що було поставлено (оприбутковано) за той же період, що у своїй сукупності призвело до неправильного застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушень норм процесуального права при прийнятті рішення.
8. Відповідач надіслав заперечення на касаційну скаргу, в якому вказує на правильність застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права та просить залишити скаргу без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.
9. Касаційний розгляд справи проведено у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону від 3 жовтня 2017 року №2147-VІІІ, що діє з 15 грудня 2017 року).
ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
10. Податковий кодекс України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):
10.1. Пункт 44.1 статті 44.
Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
11. Закон України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 № 265/95-ВР (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин):
11.1. Пункт 12 частини першої статті 3.
Суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів   (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих  товарів (послуг), що відображені в такому обліку.
11.2. Стаття 20.
До суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб-підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.
12. Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затверджена спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 № 281/171/578/155:
12.1. Підпункти 4.2.5.4 - 4.2.5.6 пункту 4.2.
4.2.5.4. Для дистанційного керування ПРК і ОРК мають використовуватись технічні засоби, що   належать до складу спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів, унесених до  Державного  реєстру  електронних контрольно-касових апаратів і комп`ютерних  систем  України  для  сфери застосування на АЗС. Зазначені засоби мають відповідати технічним вимогам до спеціалізованих електронних контрольно-касових апаратів для  сфери застосування на АЗС та забезпечувати реєстрацію грошових коштів і надання розрахункових документів у єдиному технологічному циклі  з відпусканням нафтопродуктів.
4.2.5.5. Місцеве керування ПРК і ОРК має передбачати можливість функціонування з РРО.
4.2.5.6. Обсяг реалізації нафтопродукту, що фіксується лічильником  сумарного  обліку  ПРК і ОРК за певний проміжок часу, має збігатися з обсягом реалізації, відображеним у звітних документах  касового апарата за всіма формами оплати за цей самий проміжок  часу.  При  цьому  розбіжність  за  добу між показами лічильника сумарного обліку і даними звітних документів касового апарата не  повинна перевищувати 0,1% від об`єму відпущених пального або олив.
12.2. Підпункт 10.2.10 пункту 10.2.
На підставі ТТН та акта приймання (у разі його наявності) оператор АЗС має оприбуткувати  прийнятий нафтопродукт за  марками та видами (дизельне паливо залежно від масової частки сірки),  тобто зробити необхідні записи в журналі обліку надходження  нафтопродуктів на АЗС  за формою N 13-НП. Дані про оприбутковані нафтопродукти заносяться до змінного звіту АЗС за формою N 17-НП (додаток 14).
12.3. Підпункт 10.3.1.3 пункту 10.3.
Облік реалізації нафтопродуктів ведеться через зареєстрований, опломбований у встановленому порядку та переведений до фіскального режиму роботи РРО з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій кожною  АЗС, яка  здійснює  розрахунки  із споживачами готівкою. Відпуск нафтопродуктів за готівку відображається у Змінному звіті АЗС за формою N 17-НП.
12.4. Підпункт 10.3.2 - 10.3.4 пункту 10.3.
10.3.2 Відпуск нафтопродуктів за відомостями.
10.3.2.1 Відпуск нафтопродуктів за безготівковим розрахунком за відомостями здійснюється АЗС на підставі договорів, укладених між підприємством та споживачем. Відпуск нафтопродуктів відображається у відомості на відпуск нафтопродуктів за формою N 16-НП (додаток 16).
Кількість відпущеного нафтопродукту фіксується у відомості, яка  ведеться  безпосередньо на АЗС,  що підтверджується підписами оператора АЗС та водія.
10.3.2.2 Підприємства, АЗС на підставі відомостей про відпуск нафтопродуктів періодично, але не менше одного разу  на місяць, виписують  зведені  відомості-рахунки кожному споживачу за марками нафтопродуктів та цінами, установленими  протягом   місяця. У рахунках  обов`язково зазначаються кількість та загальна вартість відпущених  нафтопродуктів, у тому числі податок на додану вартість.
Звіряння розрахунків з споживачами за відпущені нафтопродукти здійснюється щомісяця не пізніше  п`ятого числа наступного за звітним місяця.
Відпуск дизельного палива за відомостями відображається у змінному звіті АЗС за формою N 17-НП за марками та видами.
10.3.3 Відпуск нафтопродуктів за талонами.
10.3.3.1 Форму,  зміст та  ступінь  захисту  бланків  талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери.
10.3.3.2 Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою N 17-НП.
10.3.4 Відпуск нафтопродуктів за платіжними картками
10.3.4.1 Відпуск  нафтопродуктів   за   платіжними   картками здійснюється  на  підставі  вимог  Закону  України «Про  платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Положення  про порядок  емісії  платіжних  карток  і  здійснення  операцій  з  їх застосуванням,  затвердженого постановою Правління  Національного банку  України  від  19  квітня  2005  року  N  137, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 травня 2005 року за N 543/10823, та інших нормативно-правових актів.
10.3.4.2 Відпуск нафтопродуктів за платіжними картками відображається у змінному звіті АЗС за формою N 17-НП.
12.5. Пункти 13.5, 13.13.
Для здійснення інвентаризації розпорядчим документом керівника підприємства створюються робочі і постійно діючі інвентаризаційні комісії,  до складу яких  залучаються  особи,  що мають досвід здійснення інвентаризації. Забороняється вводити до складу робочої інвентаризаційної комісії головного бухгалтера підприємства та матеріально відповідальних осіб.
Забороняється призначати головою робочої інвентаризаційної комісії у тих самих матеріально відповідальних осіб одного й того самого працівника два рази підряд.
Розпорядчим документом керівника підприємства установлюються терміни початку та завершення робіт з інвентаризації. 
Під час  здійснення інвентаризації нафти та/або нафтопродуктів необхідно: перевірити наявність  готівки, талонів, торгових карток і відомостей на АЗС; визначити придатність до застосування ЗВТ та  градуювальних таблиць. ЗВТ, що використовуються під час інвентаризації (у тому числі  резервуари),  мають бути повірені або пройти державну метрологічну атестацію; визначити об`єм і масу нафти та/або нафтопродуктів за марками і видами в резервуарах, технологічних трубопроводах,  залізничних цистернах, танках наливного судна в порядку,  установленому  цією Інструкцією.
Результати вимірювань у резервуарах і технологічних трубопроводах інвентаризаційною комісією заносяться до журналу реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП, а також до акта вимірювання нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 3-НП (додаток 26). Розрахунки наявності нафти та/або нафтопродуктів у технологічних нафтопродуктопроводах підприємств заносяться до відомості наявності нафтопродуктів (нафти) у технологічних нафтопродуктопроводах за формою N 23-НП (додаток 27) та на АЗС  до відомості нафтопродуктів у технологічних трубопроводах АЗС за формою N 35-НП (додаток 28).
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції
13. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (частина перша   статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
14. Доводи касаційної скарги не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені у адміністративному позові, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. У ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих позивачем та зібраних судами на підставі статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції на час прийняття судами рішень).
15. Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судами попередніх інстанцій обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції, що контролюючий орган приймаючи оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0000264000 від 28.07.2016, яким до позивача застосовано штрафні санкції передбачені статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 32   626,18 грн, діяв у межах та у відповідності до вимог чинного законодавства.
15. Колегія суддів зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли обґрунтованого висновку, що співставлення даних обліку звітів АЗС за формою N 16-НП та N 17-НП, даних РРО з фактичними вимірюваннями залишків пального в резервуарах, тобто визначення різниці між кількістю нафтопродуктів, які надійшли на АЗС та кількістю реалізованих нафтопродуктів є належним та правомірним способом перевірки наявності неоприбуткованих нафтопродуктів (якщо різниця показників є меншою ніж кількість фактично наявного в резервуарах пального, то має місце реалізація товарів, які не обліковані у встановленому порядку). Тоді як, посилання позивача, що виявлення необлікованого товару можливо лише шляхом проведення інвентаризації та складення відповідних форм N 3-НП, N 7-НП, N 23-НП, акту інвентаризації форми N 20-НП, порівняльної відомості результатів інвентаризації нафтопродуктів форми N 27-НП, відомості наявності нафтопродуктів в технологічних трубопроводах форми N 35-НП, є необґрунтованими, оскільки вказаний порядок інвентаризації передбачений Інструкцією про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (затвердженою спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Міністерства палива та енергетики України, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики України від 20.05.2008 № 281/171/578/155) та стосується проведення внутрішньої інвентаризації нафтопродуктів на підприємствах після призначення розпорядчим документом керівника підприємства інвентаризаційної комісії та встановлення ним термінів початку та завершення робіт з інвентаризації, однак, не містить жодних положень, які регулюють порядок проведення інвентаризації у випадку проведення фактичної перевірки контролюючими органами та не може застосовуватись в межах таких правовідносин.
У справі, що розглядається судами першої та апеляційної інстанцій встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що контролюючим органом при здійсненні фактичної перевірки господарської одиниці позивача (АЗС (за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90), яка належить ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ») встановлено надлишок пального (з урахуванням похибки 0,8%) -  690,76 л (всіх видів пального) на загальну суму 16 313,09 грн, що підтверджено додатком № 1 до акту перевірки № 2117/15-51-40-00/38305367 від 14.07.2016 за підписом начальника АЗС ТОВ «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» Мица І.І. Крім того, позивачем не заперечуються обставини наявності надлишків пального на АЗС (за адресою:             м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 90), позивачем було надано судам накладну     № 2216 від 06.07.2016, якою оприбутковано надлишки пального на наступний день після проведення вказаної перевірки.
16. Таким чином, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку щодо наявності у контролюючого органу правових підстав для застосування до позивача штрафних санкцій передбачених статтею 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» у розмірі 32   626,18 грн.
17. Судами першої та апеляційної інстанцій в повній мірі встановлено фактичні обставини справи та надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів наведених позивачем у адміністративному позові, апеляційній скарзі, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено не повно чи неправильно, а, отже, і наведені позивачем доводи в касаційній скарзі не спростовують правильних по суті висновків судів першої та апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
18. Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального права, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, враховуючи норми   Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, дійшов висновку, що при ухваленні оскаржуваних судових рішень, суди першої та      апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судових рішень, а тому касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року слід залишити без задоволення.
19. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
20. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції Закону, що діяла до набрання чинності Закону України від 15.01.2020 № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ»).
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359, пунктом 4 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОКАР ПЕТРОЛЕУМ» залишити без задоволення, а постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у справі № 823/1917/16 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

І.Я.Олендер
І.А. Гончарова 
 Р.Ф. Ханова ,
Судді Верховного Суду