ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2020 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи №947/31194/19
Апеляційне провадження № 22-ц/813/5444/20 
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого-Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів- Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С., 
за участю секретаря -Сороколет Ю.С.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - державний реєстратор виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничук Володимир Олександрович,
треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
представники третіх осіб - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 17 січня 2020 року, постановлену під головуванням  судді Куриленко О.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви, ухвали суду про забезпечення позову та заяви про скасування заходів забезпечення позову
У грудні 2019 року  ОСОБА_1  звернувся до суду  з позовом  до державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука В.О., треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішень, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора виконавчого апарату Коноплянської сільської ради Іванівського району Одеської області Мельничука В.О. №50079496 від 06 грудня 2019 року та рішення №50172424 від 12 грудня 2019 року.
Одночасно позивач просив вжити заходи забезпечення позову (а.с.2-4 виділених матеріалів).
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та вжиття заходів забезпечення позову.
Заборонено державним реєстраторам та нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - незавершеного будівництва, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1984980351000, земельна ділянка місця розташування: кадастровий №5110136900:27:011:0147, номер запису про право власності: 34600402 (а.с.39-40 виділених матеріалів).
08 січня 2020 року представник ОСОБА_5 в інтересах  ОСОБА_3 звернулась до суду з заявою, в якій просила скасувати заходи забезпечення позову, вжиті судом на підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2019 року (справа № 947/31194/19) за позовом  ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішень.
В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що позов поданий особою, яка не має та ніколи не мала жодних прав на вищевказане нерухоме майно, а тому вжиття заходів забезпечення не співвідноситься з заявленими ним вимогами, не забезпечить поновлення його відсутніх прав на нерухоме майно, невжиття таких заходів жодним чином не може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі, а заборона вчинення реєстраційних дій безпідставно обмежує права третьої особи та діє виключно на користь недобросовісному позивачу, який всіляко намагається перешкодити виконанню рішень у справах: №1512/3763/2012 та №520/11429/17 (а.с.41-42 виділених матеріалів).

Короткий зміст судового рішення
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 17 січня 2020 року заяву про скасування заходів забезпечення позову задоволено. 
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2019 року.
Знято заборону державним реєстраторам та нотаріусам здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо нерухомого майна - незавершеного будівництва, розташованого за адресою:  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1984980351000, земельна ділянка місця розташування: кадастровий №5110136900:27:011:0147, номер  запису  про право власності: 34600402 (а.с.55-56 виділених матеріалів).

Доводи апеляційної скарги та відзиву 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Неправильність судового рішення мотивовано порушенням судом першої інстанції норм процесуального права. 
Зокрема, апелянт зазначив, що:
- справа розглянута у його відсутність, він не був повідомлений про слухання справи;
- ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року (справа  №520/11429/17) зупинено виконання рішення суду від  05 вересня 2018 року, тому рішення державного реєстратора від 06 грудня 2019 року прийнято незаконно, під час дії ухвали Верховного Суду про заборону вчиняти будь-яких реєстраційних дій;
- відсутність забезпечення позову дозволить державному реєстратору продовжувати здійснювати незаконні дії відносно спірного нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.57-59 виділених матеріалів).
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_5 в інтересах  ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.
Зокрема, представник зазначила, що:
- питання для скасування забезпечення позову вирішується не пізніш п`яти днів з дня надходження заяви до суду згідно ч.1ст.158 ЦПК України;
- враховуючи стислий строк розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд відповідно до вимог п.9 ст.128 ЦПК України здійснив виклик позивача в судове засідання на 17 січня 2020 року телефонограмою;
- жодних клопотань від позивача та його представника щодо неможливості участі в судовому засіданні та обґрунтування поважності причин їх неявки до суду не надходило;
- позивач не з`явився без поважних причин в судове засідання на 17 січня 2020 року, а також 29 січня 2020 року, 27 лютого 2020 року, тому його позов ухвалою суду від 27 лютого 2020 року на теперішній час залишено без розгляду (а.с.83-85 виділених матеріалів).
Учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розглядові у їх відсутність.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Скасовуючи заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 24 грудня 2019 року у даній справі, суд першої інстанції виходив з того, що  судом  досліджено рішення Київського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2018 року та постанова Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року (справа  №520/11429/17), якими встановлено, що запис про реєстрацію майна за  ОСОБА_6  скасований на виконання іншого судового рішення , а саме: рішення апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року (справа №1512/3763/2012), яким майно було витребувано від  ОСОБА_6  та встановлено, що  ОСОБА_6   заволоділа нерухомим майном без достатніх правових підстав, не набула права власності та не є власником майна, а відтак жодних прав на це майно, в тому числі як на майно, набуте у шлюбі, не має  позивач  ОСОБА_1 (чоловік  ОСОБА_6  ). Вказані обставини не підлягають доказуванню відповідно до вимог  ч. 4 ст. 82 ЦПК України є преюдиційними для даної справи.
Під час розгляду справи, судом також звернута увага на те, що постановою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року касаційні скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м.Одеси від 05 вересня 2018 року та постанова Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року (а.с.55-56виділених матеріалів).
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.
Судом встановлено, що вертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 зазначав, що на розгляді у Верховному Суді знаходиться його касаційна скарга на рішення Київського районного суду м.Одеси від 05 вересня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, якою вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Так, рішенням суду від 05 вересня 2018 року (справа №520/11429/17):
- скасовано запис у Реєстрі прав власності на нерухоме майно №  41240  в книзі 269-65 про реєстрацію за дружиною  ОСОБА_1 -  ОСОБА_6  права власності на житловий будинок з надвірними спорудами, житловою площею 108,0 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 1442 кв.м., за адресою:  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 6665263 , внесений 05 квітня 2005 року;
- виселено ОСОБА_6  з незавершеного будівництвом (готовністю 96%) житлового будинку, розташованого за адресою:  АДРЕСА_1 ; 
- зобов`язано  ОСОБА_6 звільнити незавершений будівництвом (готовністю 96%)  житловий будинок з господарськими (надвірними) спорудами та земельну ділянку загальною площею 0,1442 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , від належних ОСОБА_6 майна та речей (а.с.8-18 виділених матеріалів).
30 жовтня 2019 року ОСОБА_6  подала касаційну скаргу на рішення суду від 05 вересня 2018 року та постанову  апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року.
Ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження, відмовлено у клопотанні ОСОБА_6 про зупинення виконання рішення суду першої інстанції.
07 листопада 2019 року ОСОБА_1 подано касаційну скаргу на  рішення від 05 вересня 2018 року та постанову  апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року, тому ухвалою Верховного Суду від 19 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження за вказаною скаргою.
13 листопада 2019 року  ОСОБА_1  подав до Верховного Суду клопотання про зупинення виконання оскаржуваного рішення суду першої інстанції, яке задоволено ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року. Зупинено виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року до закінчення касаційного провадження у справі (а.с.19-20 виділених матеріалів).
Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року рішення суду від 05 вересня 2018 року і постанова апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року залишено без змін. Поновлено виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року (а.с.45-52, виділених матеріалів).
Розглядаючи справу Верховний Суд зазначив, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для скасування запису у Реєстрі прав власності на нерухоме майно та виселення відповідача, виходячи з встановлених порушень прав спадкоємців на спірне майно та наявності підстав щодо усунення перешкод у правомірній реалізації позивачами своїх прав на нерухоме майно.
Позивач ОСОБА_1   вертаючись до суду посилався на те, що незважаючи на наявність ухвали Верховного Суду від 28 листопада 2019 року про зупинення виконання рішення  від 05 вересня2018 року, державний реєстратор 06 грудня 2019 року розглянув заяву  ОСОБА_3  та прийняв рішення № 50079496 від 06 грудня 2019 року про скасування державної реєстрації права власності за ОСОБА_6 на підставі рішення суду від 05 вересня 2018 року.
Так, порядок скасування заходів забезпечення позову визначений ст.158 ЦПК України.
Відповідно до ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. 
Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду (ч. 2 ст.158 ЦПК України). 
Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що суд може скасувати заходи забезпечення позову у зв`язку зі зміною умов, що існували на момент постановлення ухвали про забезпечення позову та коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі.
Розглядаючи заяву про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку про те, що застосовані судом заходи забезпечення позову підлягають скасуванню, оскільки  ОСОБА_1  не має право на вказане нерухоме майно, що підтверджено рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05 вересня 2018 року, залишеним без змін  постановою Одеського апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року.
Більш того судом першої інстанції звернута увагу, що постановою Верховного Суду від 19 грудня 2019 року рішення суду від 05 вересня 2018 року і постанова апеляційного суду від 01 жовтня 2019 року залишено без змін, та поновлено виконання рішення суду від 05 вересня 2018 року.
Таким чином, відповідно до норм процесуального права під час розгляду справи у суду першої інстанції були достатні правові підстави для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 24 грудня 2019 року.
Доводи апеляційної скарги про порушення судом процесуальних прав  ОСОБА_1 у зв`язку з неналежним повідомленням його про день і час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову, не можуть слугувати підставою для скасування ухваленого судового рішення.
Згідно ч.2 ст.128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.
Відповідно до змісту ч.5 ст.154 ЦПК України під час розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову неявка учасників процесу не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову.
Згідно ч.9 ст.128 ЦПК України суд викликає або повідомляє свідка, експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим Кодексом, зокрема у справах про видачу обмежувального припису, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.
При цьому положеннями ч. 1 ст.128 ЦПК України передбачено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.
Під час розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції не визнавав явку позивача в судове засідання обов`язковою.
Отже, нині діючим процесуальним законом не передбачено вирішення судом питання про скасування заходів забезпечення позову з обов`язковим повідомленням осіб, які беруть участь у розгляді справи.
Як вбачається з матеріалів справи позивач  ОСОБА_1 , враховуючи стислий строк розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову повідомлений судом за п.9 ст.128 ЦПК України телефонограмою (а.с. 43-44 виділених матеріалів).
Таким чином, повідомлення про дату, час та місце судового засідання здійснено судом у спосіб та у порядку, передбаченому ЦПК України.
Викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, є такими, що не можуть вплинути на правильність  постановленої ухвали суду від 17 січня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ухвала суду першої інстанції не може бути скасована з підстав, наведених в апеляційній скарзі, а тому  підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга ОСОБА_1 без задоволення.
Судове рішення про скасування заходів забезпечення позову (п.4ч.1ст.353 ЦПК України) не підлягає касаційному оскарженню відповідно до вимог ст.389 ЦПК України. 
Керуючись ст.ст.368,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 17 січня 2020 року про скасування заходів забезпечення позову залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 01 червня 2020 року.

Головуючий 

Судді: