ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"19" травня 2020 р.                           м.Київ                           Справа№ 910/9113/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Куксова В.В. 

за участю секретаря судового засідання: Майданевич Г.А.  

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 19.05.2020 року у справі №910/9113/19        (в матеріалах справи).

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2019, повний текст якого складено 02.12.2019
у справі № 910/9113/19 (суддя Літвінова М.Є)
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "КРІСТАНОЛ - В"
про зобов`язання здійснити заміну продукції та стягнення штрафних санкцій у розмірі 422 622,72 грн.                             
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРІСТАНОЛ - В» (далі - відповідач) про зобов`язання здійснити заміну продукції та стягнення штрафних санкцій у розмірі 422 622,72 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем за укладеним договором №ОД/НХ-17-397НЮ від 03.05.2017 року не виконані належним чином зобов`язання щодо поставки товару належної якості. 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"     відмовлено.
Приймаючи вказане судове рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено обґрунтованості підстав на які він посилається заявляючи свої позовні вимоги. Також суд першої інстанції вказав на відсутність підстав для застосування позовної давності.  
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 у справі № 910/9113/19 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Крім того, скаржник в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення є необґрунтованим, прийняте з неповним з`ясуванням та за недоведеності обставин, що мають значення для справи, а також з порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального права.
Також скаржник посилається на те, що суд першої інстанції дійшов до невірних висновків щодо недотримання ним умов договору №ОД/НХ-17-397НЮ від 03.05.2017 та вимог чиного законодавства в частині заявлення претензії щодо якості та порядку складання актів про приховані недоліки поставленого товару.
Крім того, скаржник стверджує, що судом першої інстанції безпідставно не прийнято до уваги, як належний доказ в підтверження обставин щодо невідповідності якості поставленого товару, наданий висновок комплексного товарознавчого експертного дослідження від 17.04.2019.      
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.01.2020 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Майданевич А.Г. - головуючий суддя, судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.01.2020 поновлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 у справі №910/9113/19; відкрито апеляційне провадження за апеляційною Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 у справі № 910/9113/19; розгляд апеляційної скарги призначено на 26.02.2020 о 10:20.
18.02.2020 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.
12.03.2020 було подано службову записку про передачу справи на повторний автоматизований розподіл в зв`язку з перебуванням головуючого судді Майданевича А.Г. на лікарняному.
Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/9113/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Куксов В.В., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2020 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 у справі №910/9113/19 прийнято до свого провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя - Яковлєв М.Л., судді - Шаптала Є.Ю., Куксов В.В. та ухвалено розгляд справи здійснювати спочатку зі стадії відкриття апеляційного провадження; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 у справі №910/9113/19 призначено на 14.04.20 о 10:00.     
09.04.2020 від скаржника надійшло до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке просить забезпечити у Господарському суді Одеської області, а також клопотання про відкладення розгляд справи на іншу дату та забезпечити проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.04.2020 відмовлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" в задоволенні клопотання про участь в судовому засіданні, призначеному на 14.04.2020 о 10 год. 00 хв. у справі №910/9113/19 в режимі відеоконференції у зв`язку з технічною неможливістю проведення відеоконференції у Господарському суді Одеської області.                        
14.04.2020 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "КРІСТАНОЛ - В" надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2020 клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" та Товариства з обмеженою відповідальністю "КРІСТАНОЛ - В" про відкладення розгляду справи № 910/9113/19 задоволено та  розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення     Господарського суду міста Києва від 30.10.2019     у справі № 910/9113/19 відкладено на 19.05.2020 о 10:00 год., а також задоволено клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції .
19.05.2020 в судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а оскаржуване судове рішення скасувати.
Представник відповідача в даному судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги та підтримав доводи викладенні у відзиві на апеляційну скаргу.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 03.05.2017 між сторонами був укладений договір поставки ОД/НХ-17-397НЮ (далі-Договір), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався передавати у власність позивача, а позивач - оплачувати товар, визначений в асортименті, кількості та за цінами, визначеними у специфікації, яка додається до договору та є його невід`ємною частиною.            
Найменування товару, що поставляється, за умовами п. 1.2 - мило господарське 72 %, виробник - ТОВ "Фаворит -2020 "        Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Рух за рівні можливості» (п.1.3 Договору). 
Відповідно до п.6.4 Договору, у редакції додаткової угоди №3 від 27.12.2017, сума Договору складає 2    113    113,60 грн.
Термін дії Договору визначено у п.16.2, у редакції додаткової угоди № 2 від 27.12.2017, та визначається з моменту його підписання до 31.12.2017 за специфікацією №2 та з 01.01.2018 по 31.03.2018 за специфікацією №3.
Пунктом 5.1 Договору передбачено, що товар має бути поставлений в обсягах і строки (періоди), які визначені у графіку поставки, що є додатком №2 до Договору.
Як свідчать матеріали справи, у 2017 році відповідно до підписаних специфікацій відповідач передав у власність позивача, а позивач отримав мило господарське 72%        у кількості 106    080 кг на загальну суму 2    113    113,60 грн, а саме:
- за видатковою накладною № РН - 0000012 від 22.06.2017 на підставі рахунку - фактури № 12 від 22.06.2017 поставлено 20    000 кг товару на суму 398        400,00 грн;
-    за видатковою накладною № РН - 0000021 від 20.09.2017 на підставі рахунку - фактури № 21 від 20.09.2017 поставлено 20    000 кг товару на суму 398    400,00 грн;
- за видатковою накладною № РН - 0000024 від 29.09.2017 на підставі рахунку - фактури № 24 від 29.09.2017 поставлено 6    130 кг товару на суму 122 109,60 грн;
-    за видатковою накладною № РН - 0000025 від 03.10.2017 на підставі рахунку - фактури № 25 від 03.10.2017 поставлено 4 910 кг товару на суму 97 807,00 грн;
-    за видатковою накладною № РН - 0000032 від 31.10.2017 на підставі рахунку - фактури № 32 від 31.10.2017 поставлено 21 220 кг товару на суму 422 702,40 грн;
- за видатковою накладною № РН - 0000015 від 15.02.2018 на підставі рахунку - фактури № 15 від 15.02.2018 поставлено17 680 кг товару на суму 352    185,60 грн. 
Спір у справі виник внаслідок неналежної якості поставленого товару, що було виявлено позивачем у період з серпня по вересень 2018 року у процесі розподілу мила господарського між виробничими підрозділами Української залізниці. Позивачем було виявлено на брусках з милом господарським появу плісняви чорного кольору та цвіль. Вказуючи на своє право вимагати та кореспондуючий обов`язок відповідача замінити неякісний товар та товар належної якості у продовж 20-ти днів з дати встановлення фактів недоліку товарів, 06.09.2018 позивач звернувся до відповідача з листом (телеграмою), в якому викликав представника постачальника для участі у роботі комісії та складання акту про приховані недоліки товару (виклик на 12.09.2018 та 13.09.2018).   Посилаючись на неявку представників постачальника, 12.09.2018 та 13.09.2018 позивач самостійно склав акти про приховані недоліки. Крім того, у квітні 2019 року на замовлення позивача та з метою звернення до суду для захисту своїх порушених прав покупця продукції, Товариством з обмеженою відповідальністю "Судова незалежна експертиза України" провело дослідження мила господарського 72% та встановлено його невідповідність вимогам ДСТУ 4544:2006 і можливі причини незадовільної якості. в зв`язку з чим, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача 422    622,72 грн штрафу на підставі п.11.3 Договору та зобов`язання відповідача здійснити заміну продукції неналежної якості мила господарського 72%        на належну, поставлену за Договором загальною кількістю 36 246 кг на суму 778    564,08 грн, яка зберігається на матеріально-технічному складі, який знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Степна, 2.
В свою чергу, відповідач заперечуючи проти позовних вимог стверджує, що позивачеві було передано всі необхідні документи на товар і товар у задовільному та належному стані був прийнятий без зауважень. На думку відповідача, подані позивачем документи не підтверджують виклик представника постачальника для фіксації незадовільної якості товару та акти прихованих недоліків не відповідають фактичним обставинам. Також вказує, що станом на час звернення позивача до суду гарантійний строк закінчився, що не надає відповідачу підстав для заявлення клопотання про призначення судової експертизи, а поданий позивачем висновок комплексного товарознавчого експертного дослідження не відповідає вимогам законодавства.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено обґрунтованості підстав на які він посилається заявляючи свої позовні вимоги.
Колегієя суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.   
У відповідності до    ст.11 Цивільного кодексу України    цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно    ст.509 Цивільного кодексу України    зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі укладеного між ними Договору, який за своєю правовою природою є договором поставки.
Договір укладений належним чином, підписаний повноваженими особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже був чинним і обов`язковим для сторін.
Стаття 712 Цивільного кодексу України    регулює відносини, що виникають із договору поставки. Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.ч.2, 3    ст.712 Цивільного кодексу України    до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.
Згідно з ст. 673 Цивільного кодексу України    продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.
Вимоги щодо якості товару були визначені у розділі 2 Договору, де закріплено, якість товару, що постачається, повинна відповідати ДСТУ 4544:2006 (п.2.1 Договору); підтвердженням якості з боку постачальника є копія висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи та сертифікат якості (п.2.2 Договору); замовник має право повернути постачальнику неякісний товар (п.2.3 Договору); товар виготовлений не раніше 2017 року (п.2.6 Договору); при постачанні кожної партії продукції постачальник зобов`язаний надати документ, що підтверджує якість продукції - копію висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи та сертифікат якості (п.2.7 Договору).
Відповідно до    ст.675 Цивільного кодексу України    товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. 
Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).
Як свідчать умов Договору він передбачав такі умови щодо дії гарантії:
- постачальник гарантує якість та надійність товару, що постачається протягом терміну, передбаченого технічними умовами та стандартами та даний товар. Гарантійний термін зберігання - 12 місяців з дати виготовлення (п.4.1 Договору);
- при виявленні товару, який не відповідає технічним умовам та стандартам, а також при виявленні виробничих дефектів гарантійний період експлуатації, виклик представника постачальника є обов`язковим. У разі неприбуття представника постачальника в установлений термін акт складається в односторонньому порядку (п.4.2 Договору);
-    термін усунення недоліків або заміни товару в межах гарантійного терміну - 20 днів з моменту виявлення дефектів. Постачальник усуває недоліки та проводить заміну товару на якісний за свій рахунок (п.4.3 Договору).
Також Договір передбачав, що замовник має право пред`явити постачальнику претензії по кількості на підставі видаткової накладної, і по якості на протязі гарантійного терміну, згідно з п.4.1 Договору (п.9.2 Договору); у випадку наявності претензій по якості товар не підлягає використанню до взаємного врегулювання питань (п.9.3 Договору); постачальник на підставі визнаної претензії в погоджений термін, але не більше 20-ти днів, робить за свій рахунок заміну невідповідного асортименту, заміну дефектного товару на якісний товар або усуває виявлені дефекти (п.9.4 Договору); підтвердженням про одержання товару замовником є видаткова накладна, підписана уповноваженими представниками сторін (п.9.5 Договору).
За твердженнями відповідача, разом з товаром замовнику за Договором було передано і документи на товар, а саме:
-    висновок Державної санітарно-епідеміологічної експертизи від 26.04.2016 №05.03.02-04/14665, про відповідність мила господарського ДСТУ 4544:2006, виробництва ТОВ "Промекоторг" встановленим медичним критеріям безпеки, необхідним умовам використання/застосування, зберігання, транспортування, утилізації, знищення. Висновок складений Державною санітарно-епідеміологічною службою України та дійсний до 25.04.2021;
- протокол вимірювання виробів із полімерних та інших матеріалів від 22.03.2016 №21, складений Державною установою "Дніпропетровський обласний лабораторний центр" Державної санітарно-епідеміологічної служби України про відповідність продукції вимогам нормативних документів, що до неї ставляться;
-    протокол вимірювання виробів із полімерних та інших матеріалів від 29.08.2017 №518, складений Державною установою "Дніпропетровський обласний лабораторний центр" Міністерства охорони здоров`я України про відповідність продукції вимогам нормативних документів, що до неї ставляться;
- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 22.06.2017 № 3/01, яка дійсна до 31.12.2017;
- паспорт якості на мило господарське тверде 72 %, складений виробником 15.06.2017 на партію № 06;
- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 20.09.2017 № 03/01, яка дійсна до 31.12.2017;
- паспорт якості на мило господарське тверде 72 %, складений виробником 05.09.2017 на партію № 25;
- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 29.09.2017 № 03/01, яка дійсна до 31.12.2017;
- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 03.10.2017 № 03/01, яка дійсна до 31.12.2017;
- паспорт якості на мило господарське тверде 72 %, складений виробником 25.09.2017 на партію № 26;
-    декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 31.10.2017 № 03/01, яка дійсна до 31.12.2017;
- паспорт якості на мило господарське тверде 72 %, складений виробником 20.10.2017 на партію № 30;
- декларацію про відповідність згідно з ISO/IEC 17050-1 від 15.02.2018 № 03/01, яка дійсна до 31.03.2018;
- паспорт якості на мило господарське тверде 72 %, складений виробником 15.02.2018 на партію № 05;
Факт отримання від позивача документів щодо якості товару у момент його прийняття позивачем не заперечується, що свідчить про виконання постачальником умов п.п.2.1, 2.2, 2.6, 2.7 Договору.
Разом з тим, позивачем заявлено до відповідача вимогу щодо якості товару у зв`язку з виявленням протягом гарантійного строку недоліків, що відповідає положенням ч.1 ст.676, ч.ч.1, 3 ст.678 Цивільного кодексу України. 
Так у ч.1    ст.676 Цивільного кодексу України    закріплено, що гарантійний строк починається з моменту передання товару покупцеві, якщо інше не встановлено договором купівлі-продажу.
Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.
Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред`явлені до продавця або виготовлювача товару (ч. 4    ст. 678 ЦК України).
Процедура звернення до постачальника з вимогами щодо якості продукції, яку сторони добровільно погодили у договорі, передбачала обов`язковий виклик представника постачальника для фіксації відповідних фактів (у разі неприбуття представника постачальника - складання акту в односторонньому порядку), спільне врегулювання питань (у разі наявності діалогу обох сторін), виставлення претензії і заміну постачальником товару у термін, що не перевищує 20-ти днів.                        
На підтвердження звернення до постачальника продукції з вимогами щодо якості позивач надав суду два фіскальні чеки від 06.09.2018 про направлення на ім`я ТОВ "Крістанол В" двох рекомендованих листів, фіскальні чеки від 06.09.2018 про придбання марок і конверту. Також було подано два документи, іменовані телеграмами про виклик представників у разі виявлення продукції невідповідної якості або відсутності документів.
Одна телеграми не містять вихідного номеру і дати, складена на ім`я        ЦІЯ, НЗТ Од., НХ Од, НВЯ Од, ЦБ РФ Од, ТОВ "Крістанол-В" з посиланням на договір №ОД/НХ-17-397/НЮ д-3 від 27.12.2017 і договір № ОД/НХ-17-1376 від 30.10.2017; накладну № 04-004059 від 18.04.2018 загальна кількість 4    550 кг на суму 77    682,61 грн, накладну №03-002547, №03-002555 від 04.04.2018, загальна кількість 2        550 кг, на суму 47    047,2 грн, кількість та сума 3 990,00 кг, на суму 68 802,89 грн; супровідні документи - сертифікат якості від 15.02.2018 партія №5, сертифікат якості №32 від 06.11.2017, сертифікат якості від 20.10.2017 артія №30, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи №05.03.02-04/14665 від 26.04.2016; виробника/постачальника - ТОВ "Промекоторг" / ТОВ "Крістано-В"; недоліки - білий наліт та цвіль; дата та час призначення комісії за телеграмою - 12.09.2018 10:00 для складання акту про приховані недоліки; адреса виробничого підрозділу - 20705, м. Сміла, вул. Т. Шевченка, 18-В.
Інша телеграма з номером 404 та датою 06.09.2018 складена на ім`я        ЦІЯ, НЗТ Од., НХ Од, НВЯ Од, ЦБ РФ Од, ТОВ "Крістанол-В" з посиланням на договір №ОД/НХ-17-1376 від 30.10.2017 і договір №ОД/НХ-17-397/НЮДУ1 від 27.12.2017; накладну № 03-002556 від 14.03.2018 загальна кількість 1    380 кг на суму 25    460,85 грн, накладну №03-002549 від 14.03.2018 загальна кількість 860 кг на суму 15    866,91 грн, накладна № 04-003733 від 06.04.2018 загальна кількість 19    00 кг на суму 32    438,89 грн, накладна №11-012583 від 14.11.2017 загальна кількість 2    520 кг на суму 43    117,07 грн. Кількість та сума: отримано 6  660 кг на суму 116 883,72 грн, продукція в якій виявлені недоліки - кількість 6    084,6 кг на суму 109    619,25 грн; супровідні документи з якості: сертифікат якості на партії, сертифікат якості від 06.11.2017, 15.02.2018, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-04/14665 від 26.04.2016, декларація про відповідність, протокол випробувань; виробника/постачальника  - ТОВ "Промекоторг" / ТОВ "Крістано-В"; недоліки - білий наліт та цвіль; дата та час призначення комісії за телеграмою - 13.09.2018 13:00 для складання акту про приховані недоліки; адреса виробничого підрозділу - м. Херсон, Миколаївське шосе, 6 км НХТер-4.
З викладеного випливає, що позивач не здійснював виклик представника постачальника для фіксації недоліків товару за накладними №РН - 0000012 від 22.06.2017; №РН - 0000021 від 20.09.2017; №РН - 0000024 від 29.09.2017; №РН - 0000025 від 03.10.2017; №РН - 0000032 від 31.10.2017; №РН - 0000015 від 15.02.2018.
Подані фіскальні чеки не доводять фактів надіслання позивачем повідомлення (листа та/або телеграми та/або виклику) з метою запрошення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "Крістанол-В" для фіксації недоліків продукції, переданої за накладними №РН - 0000012 від 22.06.2017; №РН - 0000021 від 20.09.2017; №РН - 0000024 від 29.09.2017; №РН - 0000025 від 03.10.2017; №РН - 0000032 від 31.10.2017; №РН - 0000015 від 15.02.2018, оскільки опис вкладення у лист до фіскальних чеків подано не було, адресу, на яку здійснювалися поштові відправлення - не вказано, а відповідно до фіскальних чеків, з яких можливо встановити лише індекс отримувача (01001), що не відповідає як адресі відповідача, визначеній в якості його місцезнаходження в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, так і адресах, вказаних у документації сторін (договорі, додатковій угоді, накладних).
З огляду на що, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані фіскальні чеки не є безумовним доказом за допомогою яких можливо було встановити факт надіслання позивачем відповідачу саме вказаних вище телеграм. 
Інших належних та допустимих доказів за допомогою яких можливо було встановити факт дотримання заявником умов Договору щодо виклику представника постачальника для фіксації недоліків товару, поставленого за накладними № РН - 0000012 від 22.06.2017; № РН - 0000021 від 20.09.2017; № РН - 0000024 від 29.09.2017; № РН - 0000025 від 03.10.2017; № РН - 0000032 від 31.10.2017; № РН - 0000015 від 15.02.2018 матеріали спрви не містять та позивачем не надано суду.
Наявні в матеріалах справи акти про приховані недоліки від 13.09.2018 та №3 від 12.09.2018 хоча і містять посилання на Договір, з якого виник спір, проте не стосуються товару, отриманого позивачем від відповідача за описаними вище накладними, оскільки, зокрема в останнім вказано виробника товару - ТОВ «ПРОМЕКОТОРГ», хоча відповідно до п.1.3 Договору виробником товару є Підприємство «Фаворит-2020» Всеукраїнської громадської організації інвалідів «Рух за рівні можливості», а також оскільки вони складені в односторонньому порядку без наявності доказів виклику представників постачальника. 
Крім того, позивач не звертався до відповідача з претензією (вимогою) про заміну неякісного товару на якісний, не надсилав примірник акту про фіксування недоліків товару, складеного    в односторонньому порядку.
Тобто, позивачем не було дотримано порядку заявлення вимог щодо якості товару за накладними № РН - 0000012 від 22.06.2017; № РН - 0000021 від 20.09.2017; № РН - 0000024 від 29.09.2017; № РН - 0000025 від 03.10.2017; № РН - 0000032 від 31.10.2017; № РН - 0000015 від 15.02.2018.
Єдиним документом, що містить посилання на накладну №РН - 0000015 від 15.02.2018 є висновок комплексного товарознавчого експертного дослідження від 17.04.2019, який позивач подав суду першої інстнції з посиланням на приписи    ст.101 ГПК України.
Так, у    ст.101 ГПК України, серед іншого, передбачається, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.                                                                                        
Проте, наявний в матеріалах справи висновок від 17.04.2019 не відповідає наведеним положенням законодавства, оскільки в ньому не зазначено про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивого висновку, а тому    судом першої інстанції правомірно не прийнято його в якості доказу у даній справі щодо неналежної якості товару.
Більше того, колегія суддів звертає увагу на те, що експерте дослідження господарського мила було проведене після спливу гарантійного строку його зберігання, який визначений в п.4.1 Договору, тобто вказане є додатковою підставою для не прийняття експертного висновку в якості доказу на підтвердження обставин щодо невідповідності якості товару.  
Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо  відсутність підстав для застосування позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем у спорі, оскільки позовна давність в розумні положень Цивільного кодексу України застосовуються лише за наявності порушення права особи. 
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано. 
Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.
Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин. 
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод    зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

                                           П О С Т А Н О В И В :
                 1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 у справі №910/9113/19 залишити без задоволення. 
                 2.Рішення Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 у справі №910/9113/19 залишити без змін.  
           3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги  покласти на скаржника.   
           4.Матеріали справи №910/9113/19 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текст судового рішення складено та підписано 25.05.2020.
             
Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                В.В. Куксов