Справа № 127/32512/19
Провадження № 22-ц/801/627/2020
Категорія: 80
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року	Справа № 127/32512/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Оніщука В.В.,
суддів: Копаничук С.Г., Медвецького С.К.,

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 , 
відповідач: Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», 

розглянув у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2020 року, постановлене у складі судді Антонюка В.В., в залі суду,
встановив:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Позовні вимоги мотивовано тим, що відповідно до наказу №6к від 03.10.2005 року позивач була прийнята на роботу до відповідача і у трудових відносинах з КП ВМР «ВМТЕ» вона перебувала до 28.08.2019 року.
28.08.2019 року на підставі наказу №553-к від 22.08.2019 року позивача звільнено з посади начальника служби охорони праці та цивільного захисту КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до ст. 38 КЗпП України.
При звільненні, відповідачем не було здійснено із нею повний розрахунок. 
В проміжок часу з 28.08.2019 року по 16.09.2019 року відповідач частково виплачував належні позивачу кошти, однак повний розрахунок з ОСОБА_1 здійснено 16.09.2019 року, що вбачається з копії виписки з обслуговування карткового рахунку, тобто затримка розрахунку при звільненні складає 20 днів.
Крім того, позивач зазначає, що 13.09.2019 року на адресу КП ВМР «ВМТЕ» засобами поштового зв`язку нею направлено лист з вимогою провести повний розрахунок з нею у відповідності до ст. 117 КЗпП України, тобто виплатити середній заробіток за весь час затримки, однак відповідач проігнорував дану вимогу і 16.09.2019 року їй виплачена лише сума грошових коштів, які належать їй на час звільнення, що стало підставою для звернення в суд із даним позовом, в якому вона просить стягнути з відповідача 14 075,20 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 4 000 грн. витрат на правничу допомогу та 768, 40 грн. судового забору.
10.01.2020 року представник позивача Думанський В.О. подав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначив, що 10.12.2019 року на картковий рахунок позивача було зараховано суму у розмірі 6415.09 грн. із врахуванням сум відрахування на податки позивачу було виплачено 7 969.06 грн., у зв`язку із чим зменшив розмір позовних вимог до 7 969.06 грн.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено частково.
Стягнуто із Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на користь ОСОБА_1 - 6 106 гривень 14 копійок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (сума визначена з утриманням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів).
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на користь ОСОБА_1 553,25 грн. судового збору.
Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» подало апеляційну скаргу у якій зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що позивача було звільнено із займаної посади 28 серпня 2019 року, а повний розрахунок КП ВМР «ВМТЕ» здійснило 16.09.2019 року, тобто затримка розрахунку при звільненні з урахуванням чотирьохденного робочого тижня складає 11 робочих днів, а не 20 днів. Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 6415,09 грн. без урахування податків. Саме таку суму було виплачено підприємством позивачу згідно із платіжним дорученням №3 від 10 грудня 2019 року, однак суд першої інстанції не надав належної правової оцінки вказаним обставинам та дійшов помилкового висновку про часткове задоволення позову.
У апеляційній скарзі Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. 
24 лютого 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив представника позивача на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
Апеляційна скарга на підставі ст.369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Апеляційний суд перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції вищевказаним вимогам закону не відповідає.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1  працювала на різних посадах в КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» та 28.08.2019 року на підставі наказу №553-к від 22.08.2019 року позивача звільнено з посади начальника служби охорони праці та цивільного захисту КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до ст. 38 КЗпП України.
Відповідно до ч.1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення; про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум; в разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
13.09.2019 року позивачем на адресу Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" надіслано лист з вимогою провести повний розрахунок, а також виплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку.
Як вбачається з копії виписки з обслуговування карткового рахунку в проміжок часу з 28.08.2019 року по 16.09.2019 року відповідач частково виплачував кошти позивачу, виплата остаточного розрахунку при звільненні позивачці ОСОБА_1 була здійснена лише 16.09.2019 року, тобто не одноразово в день звільнення.
Вказані обставини підтверджуються випискою із зарплатного карткового рахунку позивача (а.с.19-28) та не заперечуються сторонами. 
Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Отже, період затримки розрахунку при звільненні слід рахувати з 28.08.2019 року по 16.09.2019 року.
Вираховуючи середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, колегія суддів виходить з наступного. 
Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100. 
Згідно абзацу 3 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, а згідно п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком; середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з абзацом першим пункту 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством – календарних днів за цей період.
 З огляду на викладене при обчисленні розміру середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні виходячи із середньоденного заробітку, обчисленого відповідно до положень Порядку.
(Правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року.)
В свою чергу позивач при обрахунку періоду затримки виплати заробітної плати при звільненні, виходить із кількості календарних днів, що суперечить Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100.
Згідно із наказом КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» від 29 січня 2019 року №22 на підприємстві у неопалювальний період встановлено чотирьох денний робочий тиждень з восьмигодинним робочим днем. 
Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1  за останні 2 календарні місяці роботи (липень- серпень 2019 року) складає 24631,80 грн., у вказаному періоді позивач відпрацювала 34 робочих дні, а тому середньоденний заробіток позивача складає 724,46грн. (24631,80 / 34).
Виходячи із встановленого роботодавцем чотирьох денного календарного тижня у період з 28.08.2019 року по 16.09.2019 року, що складає 11 робочих днів, а тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 7969,06 грн (724,46*11) з урахуванням податків. З відрахуванням податків та обов`язкових платежів вказана сума становить 6415,09 грн. (7969,06-19,%).
Як видно із матеріалів справи, Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» сплатило ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні у розмірі 6415,09 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3 від 10 грудня 2019 року (а.с. 54). 
Отже, Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» під час розгляду справи в суді першої інстанції добровільно сплатило ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати при звільненні. 
За вказаних обставин, правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та подвійного стягнення з підприємства середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати при звільненні, відсутні. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, апеляційним судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, тому з ОСОБА_1 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору сплаченого за подання апеляційної скарги у розмірі 1152,60 грн. 
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» задовольнити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 10 січня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення. 
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь на користь Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» 1152,60 грн. судового збору. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:                                                  В.В. Оніщук 

Судді:                                                                  С.Г. Копаничук

                                                                        С.К. Медвецький