П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

11 березня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 400/2045/19	

Категорія: 112040100          Головуючий в 1 інстанції: Лісовська Н.В.
          Місце ухвалення: м. Миколаїв
          Дата складання повного тексту: 05.11.2019 р.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого  - Бітова А.І.
суддів             - Лук`янчук О.В.
                       - Ступакової І.Г.
при секретарі - Рощіній К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року у справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанов,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2019 року фізична особа - підприємець (далі ФОП) ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу від 27 травня 2019 року №МК1340/434/АВ/П/ІП-ФС і №1340/434/АВ/П/ТД-ФС.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказувала, що оскаржувані постанови прийняті на підставі акта інспекційного відвідування, складеного з процедурними порушеннями. На момент проведення інспекційного відвідування позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в закладі охорони здоров`я та не отримувала направлення на проведення інспекційного відвідування та копії наказу про його призначення, що є порушенням ч. 3 ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон №877). Позивачу не пред`явлені службові посвідчення інспекторів праці, вона не надавала згоду на проведення інспекційного відвідування, що є порушенням п.9 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі - Порядок №295). Жодну особу позивач не уповноважувала представляти її інтереси перед представниками Держпраці. Позивач зазначає, що Висновки акту інспекційного відвідування не підтверджено жодними доказами. В порушення п.20 Порядку № 295 позивач не мала змоги (через стан свого здоров`я) підписати акт та надати свої заперечення. Окрім того, через те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14 травня 2019 року по справі №826/8917/17 скасовано Порядок №295 (судом визнано нечинним), при прийняті оскаржуваних постанов відповідач не міг приймати висновки Акту інспекційного відвідування як належний доказ порушень позивачем законодавства про працю.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, Закон №877 не може бути застосований до спірних правовідносин, оскільки вони регулюються Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України) та Порядком №295. Відповідно до отриманої інформації начальником управління прийнято рішення про проведення інспекційного відвідування позивача. Інтереси позивача представляла ОСОБА_2 на підставі довіреності. Інспекторами встановлено допущення до роботи шести осіб без укладення трудового договору в період з листопада 2018 року по 03 травня 2019 року. Крім того, позивачем не забезпечено достовірний облік виконуваної працівниками роботи та бухгалтерський облік оплати праці.
Позивач подала відповідь на відзив, в якому вказувала, що зазначені відповідачем шість працівників дійсно працювали у позивача в 2018 року, але працювали тільки один місяць, після чого були звільнені, та вдруге прийняті на роботу у 2019 році, і повторно уклали трудові договори. Доказів надання можливості позивачем особам працювати без офіційного працевлаштування відповідач не надав.
За заявою позивача, Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 26 червня 2019 року забезпечив позов шляхом зупинення дії оскаржуваних постанов. 
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року позов ФОП ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу від 27 травня 2019 року №МК1340/434/АВ/П/ІП-ФС і №1340/434/АВ/П/ТД-ФС - задоволений повністю.
Визнано протиправними та скасовано постанови Управління Держпраці у Миколаївській області про накладення штрафу від 27 травня 2019 року №МК1340/434/АВ/П/ІП-ФС і №1340/434/АВ/П/ТД-ФС.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Миколаївській області судовий збір у сумі 8 805,04 грн. на користь ФОП ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі Управління Держпраці у Миколаївській області ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги:
-          суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що під час інспекційного відвідування контролюючий орган діяв з порушенням вимог процесу проведення інспекційного відвідування, оскільки відповідно до абз.2 п.8 Порядку №295 інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню. У зв`язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 знаходилась на стаціонарному лікуванні, нею була видана довіреність на представлення її інтересів ОСОБА_2 , щодо представлення інтересів, надавати необхідну документацію та підписувати документи за результатами інспекційного відвідування;
-          відповідно п.11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення. Таким чином, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що пояснення осіб, отримані з порушенням процедури проведення перевірки (інспекційного відвідування) та не несуть інформаційного характеру, оскільки є фактично анкетою;
-           ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 фактично були допущені до роботи ФОП ОСОБА_1 в період з листопада 2018 року по 03 травня 2019 року без укладення трудового договору, оформленого відповідним наказом та повідомлення до центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, що є порушенням вимог ч.1 ст. 21, ч.ч.1, 3 ст. 24 КЗпП України.
У відзиві ОСОБА_1 на апеляційну скаргу вказується, що, на думку позивачки апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, в свою чергу, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги Управління Держпраці у Миколаївській області, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції та неоспорені учасниками апеляційного провадження.
На підставі звернення на урядову гарячу лінію 02 травня 2019 року начальником Управління Держпраці у Миколаївській області видано наказ №167 про проведення інспекційного відвідування позивача за додержанням вимог законодавства про працю (т. 2 а. с. 39-41).
02 травня 2019 року видано направлення №369 на проведення інспекційного відвідування. Крім того, 02 травня 2019 року винесено вимогу про надання позивачем документів. Направлення та вимога 02 травня 2019 року вручені під підпис ОСОБА_2 , яка представляла інтереси позивача на підставі довіреності.
03 травня 2019 року інспекторами праці складено акт інспекційного відвідування позивача.
Інспекторами праці встановлено два порушення, а саме:
-          в порушення вимог ч.1 ст. 21, ч.1, 3 ст. 24 КЗпП України, Постанови Кабінету Міністрів України №413 у період з листопада 2018 року по 03 травня 2019 року працівники ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 були допущені позивачем до роботи без оформлення трудових відносин та укладення трудового договору, а також без повідомлення центрального органу виконавчої влади про прийняття працівника на роботу;
-          в порушення вимог ч.2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" позивачем не забезпечено достовірний облік виконуваної працівниками роботи та бухгалтерський облік витрат на оплату праці, на письмову вимогу інспекторів праці надати документи, які б підтверджували достовірний облік виконуваної працівниками роботи, бухгалтерський облік витрат на оплату праці, а саме: табелі обліку використання робочого часу, розрахунково-платіжні відомості, відомості з виплати заробітної плати - не надано.
Акт інспекційного відвідування підписано та отримано ОСОБА_2 
03 травня 2019 року відповідачем видано припис про усунення виявлених порушень                 №МК1340/434/АВ/П, яким позивача зобов`язано усунути виявлені порушення до 08 травня 2019 року.
17 травня 2019 року позивачу направлено повідомлення про призначення розгляду справи на 27 травня 2019 року. 
27 травня 2019 року позивач подала відповідачу листа, в якому обґрунтувала незаконність інспекційного відвідування та безпідставність висновків, викладених у ньому.
27 травня 2019 року, не беручи до уваги пояснення позивача, відповідачем прийнято постанову №МК1340/434/АВ/П/ТД-ФС, якою накладено на позивача штраф у розмірі 876 330 грн. за фактичне допущення до роботи без укладення трудового договору 6 працівників.
Також 27 травня 2019 року відповідачем прийнято постанову №МК1340/434/АВ/П/ІП-ФС, якою накладено на позивача штраф у розмірі 4 173 грн. за незабезпечення достовірного обліку виконуваної працівниками роботи та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що письмові пояснення осіб, які стали підставою висновків, викладених в акті перевірки, та на які як на доказ посилається відповідач, не можуть бути прийняті судом як належний та допустимий доказ тому, що 6 осіб працювали у позивача без оформлення трудових відносин з листопада 2018 по травень 2019 року, оскільки ці пояснення не містять тієї інформації, яка викладена в акті перевірки (суперечать). Окрім того, пояснення є фактично анкетою, яку заповнили продавці, та як встановлено в судовому засіданні, підтверджено належними та допустимими доказами, ці пояснення отримані з порушенням процедури проведення перевірки (інспекційного відвідування).
Суд першої інстанції встановив, що 02 травня 2019 року, під час інспекційного відвідування контролюючий орган діяв з порушенням вимог процесу проведення інспекційного відвідування, ні наказ, ні направлення на проведення інспекційного відвідування не були вручені ні ФОП ОСОБА_1 , ні довіреній (уповноваженій) особі.
Окрім того, суд першої інстанції, встановив, в судовому засіданні та вважав підтвердженим матеріалами справи, що між позивачем та ОСОБА_9 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 та ОСОБА_7 станом на день проведення перевірки були укладені трудові договори, що свідчить про відсутність факту порушення з боку позивача законодавства про працю.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності винесення оскаржуваних постанов, що є підставою для задоволення позову.
Судова колегія вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ч.2 ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2, 6-14, 73, 74, 77, 78 КАС України, ст.ст. 244, 245 ЦК України, п.п.1, 7 "Положення про Державну службу України з питань праці", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96, п.п.2, 8, 11, 14, 19, 20, 29 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 які регулюють спірні правовідносини.
Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Згідно з п.п.1, 7 "Положення про Державну службу України з питань праці", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб. Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Основні засади процедури здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю врегульовані "Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року №295 (далі Порядок №295).
За приписами п.2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невинних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів. Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.
Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню (п.8 Порядку №295).
Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення (п.9 Порядку №295).
За приписами п.11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, зокрема, під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених п.5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки.
Пунктом 14 Порядку №295 під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право:
1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення;
2) не допускати до проведення інспекційного відвідування у разі:
відсутності службового посвідчення;
якщо на офіційному веб-сайті Держпраці відсутні рішення Мінсоцполітики про форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню;
якщо строк проведення інспекційного відвідування перевищує строки, визначені п.10 цього Порядку;
3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису;
4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником;
5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов`язки;
6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства;
7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об`єкта відвідування;
8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці;
9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.
Відповідно до п.п.19, 20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.
Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною. Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження (п.21 Порядку №295).
Відповідно до п.29 Порядку №295 заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Таким чином, аналіз наведених вище правових норм дає підстави для висновку, що інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення. За результатами інспекційного відвідування складається акт і в разі виявлення порушень - виноситься припис. Якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, то вживаються заходи до притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.
У свою чергу, інспекційне відвідування може здійснюватися без попереднього повідомлення об`єкта відвідування у разі, якщо таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню. Службове посвідчення інспектор праці пред`являє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі під час інспекційного відвідування.
З приводу тверджень апелянта про те, що під час інспекційного відвідування контролюючий орган діяв з дотриманням вимог процесу проведення інспекційного відвідування, оскільки ФОП ОСОБА_1 була видана довіреність на представлення її інтересів ОСОБА_2 щодо можливості представляти її інтереси, надавати необхідну документацію та підписувати документи за результатами інспекційного відвідування, судова колегія зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судова колегія зазначає, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.
Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.
Стаття 244 ЦК України визначає, що представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю.
Довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.
Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність, що видається у порядку передоручення, підлягає нотаріальному посвідченню (ч.ч.1, 2 ст. 245 цього Кодексу).
Не підлягають нотаріальному посвідченню або можуть посвідчуватися нотаріусом за бажанням заявника довіреності на одержання заробітної плати, стипендій, пенсій, аліментів, інших платежів, поштової кореспонденції (поштових переказів, посилок тощо). Такі довіреності можуть бути посвідчені посадовою особою організації, у якій довіритель працює, навчається, житлово-експлуатаційною організацією, перебуває на стаціонарному лікуванні або за місцем його проживання.
Наявна в матеріалах справи довіреність на представлення інтересів ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2 виписана власноруч та нотаріально не посвідчена, а отже, не відповідає вимогам ст.ст. 244, 245 ЦК України, а тому не може бути розцінена судом, як належний доказ того, що інспекційне відвідування здійснювалось за участі уповноваженої посадової особи керівника об`єкту відвідування. 
Водночас, ФОП ОСОБА_1 в період здійснення інспекційного відвідування перебувала на стаціонарному лікуванні в міській лікарні №1 з діагнозом ішемічний інсульт, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою.
Отже, інспекційне відвідування здійснювалось без її присутності або присутності уповноваженої нею особи, а також службове посвідчення йому або уповноваженій посадовій особі не пред`являлось.
Таким чином, посадовими особи Управління Держпраці у Миколаївській області під час здійснення під час здійснення інспекційного відвідування вчинено порушенням законодавства, а саме: п.п.8 та 9 Порядку №295, відповідно до яких інспектор праці повинен повідомити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі про проведення інспекційного відвідування та повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.
Крім того, складання акта та інспекційне відвідування здійснювалось без її участі, вона не могла скористатись своїми правами, передбаченими п.14 Порядку, а саме; 1) перевіряти в інспектора праці наявність службового посвідчення; 2) не допускати до проведення інспекційного відвідування; 3) подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акта або припису; 4) вимагати від інспектора праці внесення запису про проведення інспекційного відвідування до відповідного журналу перевірок об`єкта відвідування (за його наявності) перед наданням акта для підпису керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником; 5) перед підписанням акта бути поінформованим про свої права та обов`язки, 6) вимагати від інспектора праці додержання вимог законодавства; 7) вимагати нерозголошення інформації, що становить комерційну таємницю або є конфіденційною інформацією об`єкта відвідування; 8) оскаржувати в установленому законом порядку неправомірні дії інспектора праці, 9) отримувати консультативну допомогу від інспектора праці з метою запобігання порушенням під час проведення інспекційних відвідувань, невиїзних інспектувань.
Насамперед, судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що штраф у загальному розмірі 880 503 грн., який було застосовано до позивача, є суттєвим. Така санкція співмірна з покараннями за злочини. 
Судова колегія вважає, що процедурні порушення, пов`язані із самим процесом проведення інспекційного відвідування та оформлення її результатів, оцінюється судом з урахуванням всіх обставин справи та необхідністю досягненням балансу, зокрема, між інтересами особи правопорушника, публічними інтересами, які проявляються у забезпеченні дотриманні роботодавцями трудового законодавства та захисті інтересів працівників.
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія дійшла висновку, що обставини встановлені в даній справі можуть слугувати самостійною підставою для скасування постанов про накладення штрафу від 27 травня 2019 року №МК1340/434/АВ/П/ІП-ФС і №1340/434/АВ/П/ТД-ФС.
Інші доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, та є тотожними відзиву на адміністративний позов, факти та мотивування яких повністю спростовуються матеріалами справи та обставинами, які повно та об`єктивно були встановлені судом першої інстанції при вирішенні спірного питання.
Судова колегія не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Враховуючи все вищевикладене, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, судова колегія, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Миколаївській області залишити без задоволення, а рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 листопада 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 20 березня 2020 року.

Головуючий: 	 	Бітов А.І.	
Суддя:  Суддя:	    	Ступакова І.Г.    Лук`янчук О.В.