Номер провадження: 33/813/521/20
Номер справи місцевого суду: 495/1467/20 
Головуючий у першій інстанції Прийомова О. Ю. 
Доповідач Дрішлюк А. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі головуючого судді Дрішлюка А.І. 
при секретарі судового засідання - Павлючук Ю.В.,
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2020 року в справі про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , -
ВСТАНОВИВ:

11 березня 2020 року постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 визнано винним у здійсненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 4 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і піддано його адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки, стягнуто з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 420,40 гривень (а.с. 10).
Не погоджуючись з вказаною постановою, ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області, яка була отримана судом першої інстанції 27 березня 2020 року. Апелянт вважає, що оскаржувана постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, а висновки судді, викладені в постанові, на думку апелянта не відповідають обставинам справи. Апелянт у своїй апеляційній скарзі зазначає, що не оспорює фактичні дані, які зазначені в постанові суду 1 інстанції, однак вважає її такою, що підлягає зміні, оскільки 29 лютого 2020 року близько 02 год. 00 хв. він керував автомобілем марки Toyota Celica (днз НОМЕР_1 ) і біля села Монаші Білгород-Дністровського району Одеської області не впорався з керуванням, з`їхав у кювет. В результаті ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а йому довелось тривалий час чекати співробітників поліції, яких викликав сам апелянт. Також апелянт вказує, що оскільки надворі було холодно, він пішов до автозаправної станції та випив там 50 мл горілки та кави, щоб зігрітися, тому коли співробітники поліції провели перевірку на алкотестері Drager, прилад вказав результат 1,28 проміле. У зв`язку з вищеописаним апелянт у своїй апеляційній скарзі просить у зв`язку з малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення звільнити його від адміністративної відповідальності та обмежитись усним зауваженням (а.с. 13).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року було відкрито апеляційне провадження за вказаною вище апеляційною скаргою.
В судове засідання 28 квітня 2020 року з`явився ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав свої пояснення щодо фактичних обставин справи. Суд за результатами проведеного судового засідання направив запит начальнику головного Національної поліції в Одеській області щодо підтвердження чи спростування фактичних обставин, на які посилається ОСОБА_1 , зокрема з проханням надати витяг з Інтегрованої інформаційно-пошукової системи органів внутрішніх справ України щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , копії протоколів, які були складені 29 лютого 2020 року щодо ОСОБА_1 , та письмові пояснення співробітників поліції, якими були складені вищевказані протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 по факту їх складення. Відповідь на вказаний запит (з наданими на DVD-носії відеозаписами) надійшла до Одеського апеляційного суду 08 травня 2020 року. В судове засідання 19 травня 2020 року апелянт не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
В судовому засіданні 19 травня 2020 року, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги всі фактичні обставини та докази, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. 
Положення ст. 280 КУпАП передбачають, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Частиною 4 статті 130 КУпАП передбачена відповідальність за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Як вбачається з матеріалів справи, 29 лютого 2020 року о 04:00 год. на а/д М15 Одеса - Рені 83 км. + 500 м. водій ОСОБА_1 керував автомобілем Toyota Celica днз НОМЕР_1 та після скоєння ДТП вживав алкоголь (горілку). Огляд на стан сп`яніння, зі згоди водія, в присутності свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проводився із застосуванням приладу «Драгер», результат якого показав 1,28 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст. 130 КУпАП (а.с. 3).
Суд апеляційної інстанції в ході аналізу матеріалів справи приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги носять виключно формальний характер. Водночас, апелянт в апеляційній скарзі також вказує, що не оспорює фактичні дані, які зазначені у постанові суду першої інстанції та доведеність його винуватості у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, однак вважає постанову такою, що підлягає зміні, а саме апелянт вважає, що у суду є всі підстави, аби у зв`язку із малозначністю вчиненого адміністративного правопорушення звільнити його від адміністративної відповідальності, обмежившись усним зауваженням.
Окрім того, суд апеляційної інстанції констатує наявність суперечностей у показаннях ОСОБА_1 , зокрема в апеляційній скарзі він вказує, що після ДТП на автозаправній станції він випив 50 мл горілки та каву, а в судовому засіданні апелянт вказав, що випив лише 50 мл горілки і на запитання судді, чому водій надав перевагу такому своєрідному способу зігрітись, відмовившись, приміром, від чашки гарячого чаю, ОСОБА_1 відповів, що 50 мл горілки менше коштували. Описана ОСОБА_1 версія перебігу подій вбачається судом неспроможною, оскільки спростовується наявними матеріалами справи, а саме відеозаписом, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_1 має явні ознаки алкогольного сп`яніння: нечітка та незв`язна мова, сповільнена швидкість реакції, розширені зіниці очей тощо та поясненнями працівника АЗС ОСОБА_2 , з яких слідує, що ОСОБА_1 29.02.2020 року о 05 год. 10 хв. прийшов до автозаправної станції з явними ознаками алкогольного сп`яніння і пояснив, що потрапив у ДТП та випив алкоголь після його скоєння. Окремо суд зауважує, що версія апелянта що він обмежився 50 мл горілки, окрім іншого, також не відповідає загальним фізичним та біохімічним законам. Зокрема, виявлений стан сп`яніння апелянта не відповідає показникам, які притаманні чоловічому організму вагою від 60 кг до 90 кг після вживання 50 гр. горілки (0,2 проміле) (https://harchi.info/health/calculators/vmist-alkogolyu-v-krovi).
Доводи апеляційної скарги про суворість призначеного адміністративного стягнення є необґрунтованими з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 23, 33 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення в дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень особою, що притягається до адміністративної відповідальності. При вирішенні питання про накладення стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Згідно ст. 22 КУпАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення посадова особа, уповноважена вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням. З аналізу вказаної норми закону можна встановити, що малозначне правопорушення - це такі дії, які не спричинили або не могли спричинити істотної шкоди суспільним та державним інтересам, правам і свободам громадян або іншим цінностям, що охороняються законом.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_1 29 лютого 2020 року вчинив три окремі адміністративні правопорушення (за ст. 124 КУпАП, ч. 1 ст. 126 та ч. 4 ст. 130 КУпАП). Об`єктом адміністративних правопорушень, вчинених ОСОБА_1 стали відносини в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, При цьому, апеляційному суду не було надано належних доказів на спростування вказаних обставини, а одні лише пояснення сторони не можуть спростувати інші зібрані по справі докази.
Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне вказати, що згідно з диспозицією ч. 4 ст. 130 КУпАП, відповідальність передбачена саме за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого огляду.
Згідно з постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області (головуючий - суддя Савицький С.І.)  ОСОБА_1  визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, вчиненого 29.02.2020 року. З роздруківки результатів освідчення ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» слідує, що результат тесту становить 1,28 проміле, а з Акту огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів та відеозапису, що містяться в матеріалах справи, слідує, що ОСОБА_1 згоден з результатами такого огляду, крім того, як неодноразово зазначив сам апелянт, він вживав алкоголь саме після ДТП.
Санкція інкримінованого ОСОБА_1 правопорушення передбачає адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу у розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або адміністративний арешт на строк 15 (п`ятнадцять діб), з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.
Таким чином, до ОСОБА_1 було застосоване найменш суворе покарання у вигляді накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 20400,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. В той час як санкція даного правопорушення передбачає альтернативне покарання у вигляді адміністративного арешту. У системному аналізі сутності покарання за вчинення діяння, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд оцінюючи відповідність суворості покарання рівню суспільної небезпеки, не вважає можливим віднести його до категорії малозначних.
Отже, враховуючи вищенаведене апеляційний суд приходить до висновку щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та констатує неможливість за вищеописаних обставин справи вважати вчинене ОСОБА_1 діяння малозначним. На користь вказаного висновку свідчать фактичні обставини ДТП та події, що її супроводжували - тобто кількість адміністративних правопорушень, скоєних однією особою протягом невеликого проміжку часу.
Враховуючи вищеописане, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних по суті висновків суду першої інстанції, а правильне по суті рішення не може бути скасовано з одних лише формальних підстав, апеляційний суд приходить до висновку про залишення постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2020 року без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП України, Одеський апеляційний суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2020 року - відхилити.
Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 11 березня 2020 року - залишити без змін. 
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду А.І. Дрішлюк