ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2020 року
м. Харків

справа №646/6689/19
провадження №22-ц/818/2231/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство «Альфа-Банк» - правонаступник Акціонерного товариства «Укрсоцбанк»,
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2020 року у складі судді Теслікової І.І., -

в с т а н о в и в:

26 вересня 2019 року Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі за текстом - АТ «Альфа-Банк») звернулося у суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 1 697313,52 грн.
30 вересня 2019 року відкрито провадження у цій справі в порядку загального позовного провадження.
15 січня 2020 року представник АТ «Альфа Банк» звернувся з заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити відчуження нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 , а саме: 2-х кімнатної квартири загальною площею 54,1 кв.м., житловою площею 32,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заява мотивована тим, що невжиття таких заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду та ефективний захист позивача по справі.
Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2020 року заяву представника АТ «Альфа-Банк» про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на відчуження квартири яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , до вирішення справи по суті.
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити. В обґрунтування посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, на порушення судом норм процесуального права. 

Вказує, що суд першої інстанції не звернув увагу на співмірність заходів забезпечення позову, не надав належної правової оцінки тому, що заборона вчиняти будь-які дії щодо спірної квартири буде порушувати право її власника, відповідача по справі ОСОБА_1 , оскільки квартира не є предметом іпотеки за зобов`язаннями за укладеними з позивачем кредитними договорами, а також права членів родини відповідача, оскільки квартира є єдиним житлом родини відповідача.
Відзиву на апеляційну скаргу не надано.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову та накладаючи заборону на відчуження квартири, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 та є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції зважаючи на таке.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Отже, підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обґрунтованого припущення, що незастосування даних заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; належність майна відповідачу на праві власності.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 березня 2007 року між АКБСР « Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 ( Позичальник) укладено кредитний договір № 834/18-27/35/8-75,відповідно до умов якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 313588,00 доларів США, зі сплатою 13,25 процентів річних. В забезпечення виконання зобов`язань за цим кредитним договором між тими ж сторонами укладено іпотечний договір, предметом якого є майнові права на незакінчену будівництвом 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1 ( в районі житлових будинків № АДРЕСА_4 ) ( а.с. 59, 50). 
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що відповідачем ОСОБА_3 порушуються умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, у зв`язку з чим станом на 30.08.2019 заборгованість за кредитним договором загалом складає суму 1697313,52 грн.
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 06.02.2020 ОСОБА_4 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . (а.с. 77).
Таким чином, на час звернення з позовною заявою спірна квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві власності відповідачу, а, враховуючи, що приписи ч. 1 ст. 317 ЦК України, відповідно до яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, існує загроза відчуження спірного нерухомого майна на користь третіх осіб, що в подальшому може утруднити виконання рішення суду у вказаній справі.
Викладені обставини, враховуючи положення ст.149 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Види заходів забезпечення позову визначені ч. 1 ст. 150 ЦПК України.
Згідно п. 2 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.
Колегія судів вважає, що застосування заходу забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії, а саме заборона на відчуження спірної квартири є виправданим, оскільки з огляду на ціну позову, наявні обґрунтовані підстави вважати, що невжиття такого заходу може у подальшому утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Беручи до уваги, характер даного спору, а саме стягнення заборгованості за кредитним договором, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції таким, що відповідає фактичним обставинам справа та вимогам закону, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.
Не приймається колегією суддів доводи апеляційної скарги про те, що вказані заходи забезпечення позову, про які просить позивач, є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, порушують права відповідача та членів його родини,оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову, не позбавляє відповідача права володіння та користування майном, а лише обмежує його право розпорядження вказаним майном до часу ухвалення судом рішення у вказаній справі,  що є справедливим  по відношенню і до позивача.  
Будь-яких фактичних даних щодо неспівмірності застосованого виду заходу забезпечення позову заявленим позовним вимогам матеріали справи та подана апеляційна скарга не містять. Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що даний вид забезпечення позову відповідає вимогам ч.3 ст. 150 ЦПК України та є співмірним з заявленими позивачем вимогами.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, а відтак, відповідно до ст. 375 ЦПК України, відсутні підстави для її зміни або скасування.
Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382-384, 389,390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:   О.В. Маміна

Судді:    С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук

Повне судове рішення складено 03 червня 2020 року.