П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 квітня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 420/1042/19	

Категорія: 102020000                                                                                        Головуючий в 1 інстанції: Бжасо Н. В.  
                                                                                                                            Місце ухвалення:  м. Одеса

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  -  Лук`янчук О.В.
суддів              -  Бітова А. І.
                                  -  Ступакової І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року по справі за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Одеської міської ради про надання неповної інформації на запит на публічну інформацію від 28.01.2019 року та зобов`язання надати повну та достовірну інформацію

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 10.09.2019 року у справі № 420/1042/19 в частині стягнення:
- на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Одеської міської ради витрат на правову допомогу в розмірі 3150,00 грн. шляхом безспірного списання коштів з відповідного казначейського рахунку Виконавчого комітету Одеської міської ради- абз. 3 резолютивної частини постанови від 10.09.2019 року;
- на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Одеської міської ради витрат на правову допомогу в розмірі 3150,00 грн. шляхом безспірного списання коштів з відповідного казначейського рахунку Виконавчого комітету Одеської міської ради- абз. 4 резолютивної частини постанови від 10.09.2019 року;
- на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Одеської міської ради витрат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. шляхом безспірного списання коштів з відповідного казначейського рахунку Виконавчого комітету Одеської міської ради- абз. 6 резолютивної частини постанови від 10.09.2019 року;
- на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Одеської міської ради витрат на правову допомогу в розмірі 2500,00 грн. шляхом безспірного списання коштів з відповідного казначейського рахунку Виконавчого комітету Одеської міської ради- абз. 7 резолютивної частини постанови від 10.09.2019 року.
В обґрунтування заяви, що позивачами до Управління ДКСУ у м. Одесі Одеської області подано дві окремі заяви від 16.01.2020 року про виконання рішення суду про стягнення з рахунку бюджетних асигнувань витрат на професійну правничу допомогу. Листами однакового змісту від 20.01.2020 року № 13-19/147 та від 20.01.2020 року № 13-19-06/149 на ім`я позивачів ГУ ДКСУ у м. Одесі Одеської області повернула виконавчі листи Одеського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 року по справі № 420/1042/19 без виконання, у зв`язку із тим, що Одеська міська рада не значиться в мережі установ та організацій, що отримують фінансування з державного та місцевих бюджетів. Рахунки цієї установи, з яких можливо було б здійснити безспірне списання в управлінні Казначейства або будь-якому іншому територіальному органі Казначейства відсутні. Вказують на те, що згідно з листом від 05.02.2020 року № 5-22/254 УДКСУ у м. Одесі Одеської області, Виконавчий комітет Одеської міської ради включений до мережі розпорядників і одержувачів бюджетних коштів місцевого бюджету у 2020 році, як головний розпорядник бюджетних коштів.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивачів про зміну способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Одеської міської ради про надання неповної інформації на запит на публічну інформацію від 28.01.2019 року та зобов`язання надати повну та достовірну інформацію.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій зазначають про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невірне застосування норм матеріального та процесуального права, а тому просять ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про зміну способу і порядку виконання судового рішення задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що Одеська міська рада, як орган місцевого самоврядування відноситься до бюджетних установ, які повністю утримуються за рахунок відповідного місцевого бюджету і саме до повноважень Виконавчого комітету Одеської міської ради, як головного розпорядника коштів, належить здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету, у тому числі все що стосується інтересів Одеської міської ради.
Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.  
Відмовляючи у задоволенні заяви про зміну способу і порядку виконання рішення, суд першої інстанції виходив із того, що суд не може змінити спосіб та порядок виконання замінивши суб`єкта, який має виконати рішення - боржника на іншу юридичну особу, яка взагалі не була учасником процесу.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно зі  ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.
Відповідно  ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Згідно з ч.ч. 2, 3  ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України  судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Положеннями  ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено: судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Отже, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи.
Так, у рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Ромашов проти України» від 27.07.2004 р., «Шаренок проти України» від 22.02.2004 року зазначається, що право на судовий захист було б ілюзорним, якби правова система держави дозволяла щоб остаточне зобов`язувальне рішення залишалося без дієвим на шкоду одній із сторін; виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має вважатися невід`ємною частиною судового процесу.
Відповідно до ч.3  ст.378 КАС України  підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Отже, передумовою для прийняття судом рішення про зміну способу або порядку виконання судового рішення, є наявність обставин, які унеможливлюють або ускладнюють виконання рішення у спосіб чи порядок, які первинно визначені в рішенні суду.
Крім того, відповідно до ч.1  ст.378 КАС України  за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення,  а за заявою стягувача чи виконавця  (у випадках, встановлених законом), -  встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Колегія суддів зазначає, що розглядаючи заяву про зміну способу виконання рішення, суд не вправі змінювати зміст рішення або його суть.
Згідно з ч. ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.
Пунктами 12, 34 ч. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими; місцеві бюджети - бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.
Згідно з п. 3 ч. 4 ст. Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 квітня 2015 р. № 215, Казначейство відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку: 3) здійснює безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.
Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення.
Відповідно до пункту 2 зазначеного Порядку № 845 , безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами (далі - органи Казначейства) рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
Пунктом 3 Порядку № 845 передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
Згідно з пп. 3 п. 9 Порядку № 845, орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли: боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".
Відповідно до п. п. 47, 48 Порядку № 845, безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством на підставі поданих: 1) органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника;
Для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.
Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей за наявності відповідних бюджетних асигнувань для здійснення безспірного списання коштів.
Суд першої інстанції правомірно зазначив з посиланням на постанову Верховного Суду від 25.11.2019 року у справі № 200/4120/19-а , що в будь-якому випадку у спірних правовідносинах управління органу казначейства є встановленою Законом № 1404-VIIІ та Порядком № 845 особою, що, зокрема, здійснює безспірне списання коштів за рішеннями судів про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів.
Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначено Порядком № 845.
За положеннями Порядку № 845 безспірне списання коштів за рішенням судів здійснюється з рахунків боржника у межах відкритих асигнувань, а в разі їх відсутності територіальний орган Держказначейства надсилає боржнику вимогу, якою зобов`язує здійснити дії, спрямовані на виконання рішення суду та пошук відкритих асигнувань. У такому випадку орган Держказначейства може заборонити боржнику здійснювати інші видатки, окрім захищених статей, передбачених Бюджетним кодексом України.
Отже,  відповідач повинен вживати всіх заходів по виконанню вищевказаного рішення суду, встановлених Порядком № 845, що вірно встановлено судом першої інстанції.
Крім того, колегія суддів зазначає, що положеннями  Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»  визначена система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів і посадових осіб місцевого самоврядування.
Органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону (ч. 1 ст. 16 Закону).
Так, Одеська міська рада, яка є відповідачем у справі № 420/1042/19, є юридичною особою, органом місцевого самоврядування має код ЄДРПОУ 26597691, перебуває на обліку в органах регіональної статистики, органах податкової служби, в управлінні Пенсійного фонду.
В той же час, Виконавчий комітет Одеської міської ради, який не був учасником процесу у справі № 420/1042/19, є окремою юридичною особою, яка має код ЄДРПОУ 04056919,  перебуває на обліку в органах регіональної статистики, органах податкової служби, в управлінні Пенсійного фонду.
За таких обставин, Одеська міська рада та її виконавчий комітет є окремими юридичними особами і діють самостійно в межах своїх повноважень
Враховуючи те, що Одеська міська рада є юридичної особою та в силу приписів Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» наділена повноваження, зокрема, і щодо прийняття на пленарних засіданнях відповідних рішень, що стосуються виділення коштів з відповідного місцевого бюджету, колегія суддів вважає, що в межах спірних правовідносин відсутні підстави для зміни способу і порядку виконання судового рішення шляхом стягнення коштів з виконавчого комітету ради, оскільки задоволення заяви у такий спосіб фактично призведе до заміни боржника у зобов`язанні.
Отже доводи апелянта, що до повноважень Виконавчого комітету Одеської міської ради, як головного розпорядника коштів, належить здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету, у тому числі все що стосується інтересів Одеської міської ради є помилковими.
З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що під час вирішення спору суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального та матеріального права, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не дають підстав для зміни чи скасування судового рішення, тому ухвалене у справі рішення підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

                                                                Повний текст постанови складено та підписано 21 квітня 2020 року. 

Головуючий суддя:                                                                                  О.В. Лук`янчук 

Суддя:                                                                                                       А. І. Бітов

Суддя:                                                                                                       І. Г. Ступакова