ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 728/450/20                                                                Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Пархоменко П.І.
                                                                                                                Суддя-доповідач:Шурко О.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  23 квітня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Василенка Я.М., Ганечко О.М., 
при секретарі                               Коцюбі Т.М.,
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 березня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бахмацької міської ради Чернігівської області про скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бахмацької міської ради Чернігівської області про накладення адміністративного стягнення № 03-08/37/19 від 26 грудня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Бахмацького районного суду Чернігівської області з позовом до Бахмацької міської ради Чернігівської області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову № 03-08/37/19 від 26 грудня 2019 року, а провадження у справі закрити.
Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 березня 2020 року в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, а провадження у справі закрити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що у адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бахмацької міської ради, на час розгляду адміністративної справи не було підтвердження про вручення позивачеві повідомлення про розгляд справи; суд першої інстанції не з`ясував хто здійснює торгівлю в зазначених у постанові магазинах, а отже і повинен укладати договори про вивіз сміття; пропозиції на укладення договорів повинен надсилати саме КВП «Комунальник», що також проігноровано судом першої інстанції. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що адміністративною комісією при виконавчому комітеті Бахмацької міської ради було з`ясовано всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та винесено законну та обґрунтовану постанову про накладення адміністративного стягнення.
Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою про накладення адміністративного стягнення № 03-08/37/19 від 26 грудня 2019 року позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.
Зі змісту постанови № 03-08/37/19 від 26 грудня 2019 вбачається, що у ОСОБА_1 , який здійснює комерційну діяльність по АДРЕСА_1 та по вулиці Першотравневій, буд. 41-А в м. Бахмач Чернігівської області ( магазин Київстар ) відсутній договір на надання послуг із вивезення та знешкодження твердих побутових відходів та несплачені кошти за послуги по вивезенню та знешкодженню ТПВ, чим порушено п. 2.17 Правил благоустрою м. Бахмач.
Вказані обставини також відображені в протоколах про адміністративне правопорушення від 19 листопада та 20 листопада 2019 року.
Вважаючи постанову № 03-08/37/19 від 26 грудня 2019 року протиправною та такою, що винесена без дотримання вимог ст. 268 КУпАП, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, дійшов висновку, що з аналізу і співставлення доказів, наданих учасниками справи, останні свідчать, що позивач допустив порушення правил благоустрою територій населених пунктів і в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, при цьому, надані позивачем докази не підтверджують незаконність дій відповідача, у зв`язку із чим він діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, що є підставою для відмови в задоволенні адміністративного позову.
Колегія суддів не погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Нормами ч.ч. 1-3 ст. 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для  правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 255 КУпАП у справах про адміністративні правопорушення, передбачених ст. 152 КУпАП, протоколи про правопорушення мають право складати, зокрема, посадові особи, уповноважені на те виконавчими комітетами міських рад.
Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.
Згідно з ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Частиною 2 ст. 5 КУпАП регламентовано, що сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено ст.ст. 152, 159 і 182 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 152 КУпАП, порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави вважати, що затвердження правил благоустрою населених пунктів та здійснення контролю за їх дотриманням належить до компетенції відповідних органів місцевого самоврядування, які в разі встановлення порушення вказаних правил уповноважені застосовувати до правопорушників відповідні заходи реагування в порядку ст. 152 КУпАП.
Разом з тим, слід враховувати, що законодавством регламентовано чіткий і послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил благоустрою, який, окрім іншого, передбачає обов`язок контролюючого органу забезпечити повне і всебічне дотримання процесуальних прав підконтрольного суб`єкта та належне оформлення відповідної документальної бази.
Завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (ст. 245 КУпАП).
Як вбачається з протоколу засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бахмацької міської ради, відносно позивача 26 грудня 2019 року відбувся розгляд адміністративної справи, за результатами якого останнього визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 152 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп.
Відповідачем зазначено, адміністративною комісією при виконкомі Бахмацької міської ради позивачу направлялися повідомлення про дату та час розгляду справи про адміністративні правопорушення відносно позивача за ст. 152 КУпАП за адресами місця проживання та місця реєстрації,  що підтверджується листами-повідомленнями від 25 листопада 2019 року за № 03-20/3126 та від 9 грудня 2019 року за № 03-20/3271. 
Як свідчать матеріали справи, лист-повідомлення № 03-20/3126 від 25 листопада 2019 року повернувся до Бахмацької міської ради 31 грудня 2019 року.
Згідно з копією відстеження поштових відправлень «Укрпошти» № 1650101933235 з відміткою про вручення, лист-повідомлення № 03-20/3271 позивач отримав лише 10 січня 2020 року, тобто після того, як розгляд справи щодо нього вже відбувся.
Так, п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує, зокрема, питання чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
При цьому, колегія суддів зважає, що за загальним змістом та з аналізу ч. 5 ст. 268, п. 3 ч. 1 ст. 278 КУпАП термін «сповіщення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей. Однак, як вбачається з доказів, наданими позивачем, повідомлення про час та місце розгляду протоколів про адміністративне правопорушення (лист-повідомлення № 03-20/3271) він отримав вже після розгляду справи щодо нього на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті Бахмацької міської ради, який відбувся 26 грудня 2019 року.
Колегія суддів звертає увагу, що направлення особі відповідного повідомлення про розгляд справи за відсутності доказів його отримання адресатом, в жодному разі не свідчить про його обізнаність із таким повідомленням та не може бути розцінено, як своєчасне і належне сповіщення особи про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Отже, оскільки у відповідача була відсутня інформація щодо належного і своєчасного сповіщення позивача про місце і час розгляду справи про адміністративне правопорушення і конверт з таким відправленням не повернувся відправнику не врученим з незалежних від нього причин, в даному випадку відповідач не мав правових підстав для розгляду справи про вчинене позивачем адміністративне правопорушення за його відсутності.
При цьому, позивача було позбавлено можливості скористатись своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.
З огляду на це, колегія суддів приходить до висновку про порушення відповідачем принципу належного урядування при притягненні позивача до адміністративної відповідальності.
Дійшовши до такого висновку колегія суддів враховує правову позицію, висловлену в рішенні Європейського Суду з прав людини від 20.10.2011 р. у справі «Рисовський проти України», в якому Суд зазначив, що принцип «належного урядування», зокрема передбачає, що державні органи повинні діяти в належний і якомога послідовніший спосіб. При цьому, на них покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах. Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість уникати виконання своїх обов`язків.
Судова колегія також підкреслює, що судом першої інстанції не надано жодної оцінки доводам позивача, що ОСОБА_1 не здійснює та ніколи не здійснював жодної підприємницької діяльності в магазинах, де проводилась перевірка.
У рішенні від 31.07.2008 по справі «Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки», в якому ЄСПЛ, зокрема зазначив, що висновки адміністративних органів, викладені у прийнятих ними рішеннях, не повинні бути довільними, нераціональними та непідтвердженими доказами.
З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що приймаючи оскаржуване рішення відповідач діяв без урахування права особи на участь в процесі його прийняття та всіх обставин, що мають значення для цього, а тому оскаржуване рішення не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України, у зв`язку з чим наявні передбачені п.3 ч.3 ст.286 КАС України підстави для скасування рішення суб`єкта владних повноважень і закриття справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, неправильне тлумачення закону, призвели до неправильного вирішення справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню повністю з ухваленням нової постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 242, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 березня 2020 року скасувати та прийняте нове, яким визнати протиправною та скасувати постанову № 03-08/37/19 від 26 грудня 2019 року, а провадження у справі закрити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Шурко О.І.

Судді:                                                                                Василенко Я.М.

                                                                                                    Ганечко О.М.