ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/983/20	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №712/3463/20 Категорія: на ухвалу                                              	Пироженко (В.Д.) В. Д. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       11 червня 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.
за участю секретаря Чуйко А.В.        

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргуОСОБА_1 на ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 15 квітня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Наталії Василівни про визнання правочину недійсним, - 

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. про визнання правочину недійсним.
Позовні вимоги мотивувала тим, що з кінця 1997 р. вона почала проживати разом з ОСОБА_4 однією сім?єю в незареєстрованому шлюбі, у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 на праві приватної власності. Від фактичних шлюбних відносин у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 
14.08.2010 р. між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по Придніпровському району м.Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про, що в книзі реєстрації актів цивільного стану 14.08.2010 р. зроблено актовий запис №186.
ІНФОРМАЦІЯ_2 її чоловік ОСОБА_4 помер. Маючи намір реалізувати свої цивільні права, відповідно до ст.1270 ЦК України вона звернулася до Звенигородської державної нотаріальної контори Черкаської області.
У березні 2020 року на її адресу надійшла ухвала Соснівського районного суду м.Черкаси про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до неї та її неповнолітньої дочки, третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення. З позовної заяви вона дізналася, що її чоловік, ОСОБА_4 , 01.11.2012 р . уклав із своїм сином від першого шлюбу, ОСОБА_1 , договір купівлі-продажу квартири в АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Романій Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №10438. Про факт укладання договору купівлі-продажу квартири ні їй, ні дочці нічого не було відомо. За життя ОСОБА_4 ніколи не згадував про вчинений правочин, а відповідач ОСОБА_1 до моменту смерті її чоловіка жодним чином не виявляв своїх прав на квартиру.
Просила визнати договір купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 01.11.2012 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №10438, недійсним.
14.04.2020 р. ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову шляхом встановлення заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ім?я ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 15.04.2020 р., заяву ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 задоволено, заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ім?я ОСОБА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Ухвала суду мотивована тим, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Не погоджуючись з ухвалою суду, вважаючи її такою, що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просив скасувати ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 15.04.2020 р. та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.
Апеляційні вимоги мотивував тим, що суд не повно з?ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду. Так, апелянт вважає, що суд не взяв до уваги той факт, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.11.2012 р. він придбав квартиру, яка належить йому на праві приватної власності. 02.11.2012 р. була проведена державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на придбану квартиру, тобто з 02.11.2012 р. квартира АДРЕСА_1 належить йому.
Вважає, що суд задовольняючи заяву прийшов до неправильних висновків, оскільки заявник не довела, що він має намір відчужити спірне майно або чинити перешкоди у виконанні рішення суду, а посилання в заяві на можливість відчуження спірної квартири на користь третіх осіб без наведення обґрунтування не є достатньою підставою для її задоволення. Також зазначив, що ОСОБА_2 не надано суду першої інстанції жодного доказу реальної загрози невиконання чи можливого утруднення виконання майбутнього рішення суду у цій справі. 
ОСОБА_2 подала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу та просила у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 15.04.2020 р. залишити без змін. Зазначає, що наведені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 про те, що нею не було доведено намірів відчуження ним спірної квартири є безпідставними, оскільки в березні 2020 р. на адресу її місця проживання надійшла ухвала Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.03.2020 р. про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до неї та неповнолітньої дочки, третя особа - Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення. Вважає, що факт оскарження ОСОБА_1 ухвали про забезпечення позову, свідчить про його намір розпорядження спірним майном до винесення рішення у справі по суті за її позовом в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до апелянта про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. 

 Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 оспорює укладання правочину, а саме укладання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .
Отже, звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач посилається на те, що спірна квартира в якій вона та її неповнолітня дочка прописані, на даний час перебуває у власності ОСОБА_1 , а тому він має достатній обсяг правомочностей та можливість розпорядитись цим нерухомим майном. У разі відчуження ОСОБА_1 спірної квартири, унеможливить їх захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду.
Відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Згідно ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Враховуючи те, що предметом даного позову є оспорювання договору купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , а це в свою чергу, і оспорювання права власності на вказану квартиру, тобто спір між сторонами у цій справі виник з приводу квартири, яка може бути відчужена до вирішення справи по суті, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася до суду, то судом зроблено обґрунтований висновок про необхідність здійснити заборону будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження спірної квартири.
За таких обставин, враховуючи предмет позову та характер спірних правовідносин, обраний вид забезпечення позову - заборона будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти дії щодо відчуження нерухомого майна, а саме квартири за адресою АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності відповідачу ОСОБА_1 , є співмірним із заявленими позовними вимогами, необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав уважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову, що, в силу положень ст.ст.149-153 ЦПК України свідчить про обґрунтованість поданої заяви про заборону вчиняти певні дії.
Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не додано доказів того, що спірна квартира може бути відчужена на користь третіх осіб, а також не наведено існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, у разі відчуження ОСОБА_1 спірного нерухомого майна, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки обраний позивачем спосіб забезпечення позову відповідає заявленим позовним вимогам у цій справі, є співмірним з вимогами, та вказує на те, що його неприйняття унеможливить або утруднить виконання можливого рішення суду в даній справі. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 06.03.2020 р. відкрито провадження у цивільній справі №712/2179/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення, що в свою чергу може свідчити про наміри відповідача здійснити в подальшому відчуження спірної квартири.
Сам по собі факт звернення ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Черкаської міської ради, Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. про визнання правочину недійсним, свідчить про наявність спору між сторонами, а невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Колегія суддів вважає обґрунтованими посилання позивача, що відповідач ОСОБА_1 , який на даний час є власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , може здійснити її відчуження, що в подальшому, унеможливить її, та її неповнолітньої дочки захист та поновлення порушених прав, за захистом яких вона звернулася до суду.
При цьому, колегія суддів вважає, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.
Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. 
Колегія суддів приходить до висновку, що охоронювані законом права та інтереси ОСОБА_1 , як власника спірного майна, зазначеним судовим рішенням, в даному випадку, не порушені.
Відтак, при вжитті заходів забезпечення позову в даній справі судом правильно враховано позовні вимоги, співмірність вжитих заходів з цими вимогами та вид забезпечення позову у повній відповідності до положень п.п. 3,4 постанови №9 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року.
Відповідно до ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявником обґрунтована, оскільки повідомлені ним обставини дають підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову і якщо такий буде задоволено, то виконання рішення суду може бути утрудненим або неможливим.
Отже, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін. 
Керуючись  ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384  ЦПК  України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвалу Соснівського районного суду м.Черкаси від 15 квітня 2020 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний тест постанови складено 11 червня 2020 року.

Судді: