ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 р. 	Справа № 528/956/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Сіренко О.І. ,  Кононенко З.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039 по справі № 528/956/19
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в особі Гребінківського відділу обслуговування громадян (сервісний центр)                     
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом, в якому просив: визнати протиправною відмову відповідача щодо включення до його трудового стажу часу роботи у статусі фізичної особи-підприємця для нарахування пенсії за віком з 07.11.2018 року; зобов`язати відповідача вчинити дії щодо перерахунку стажу для нарахування пенсії з урахуванням неврахованих періодів стажу, зокрема: з 17.04.1995 по 02.12.1997 - 2 роки 8 місяців 14 днів; з 01.05.2000 по 31.12.2003 - 3 роки 7 місяців 1 день; за 2004 рік - 332 дні; за 2005 рік - 347 днів; за 2006 рік - 278 днів; за 2007 рік - 235 днів; за 2008 рік - 261 день; за 2009 рік - 283 дні; за 2010 рік - 152 дні; за 2018 рік - 365 днів.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 року частково задоволено позов.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 13967927) щодо відмови зарахувати до страхового стажу періоди підприємницької діяльності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме: жовтень - грудень 1995 року, січень - грудень 2004 року, квітень - грудень 2005 року, січень - грудень 2006 року, січень - грудень 2007 року, січень - грудень 2008 року, січень - грудень 2009 року, січень - червень 2010 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 13967927) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) періоди зайняття підприємницькою діяльністю, а саме: жовтень - грудень 1995 року, січень - грудень 2004 року, квітень - грудень 2005 року, січень - грудень 2006 року, січень - грудень 2007 року, січень - грудень 2008 року, січень - грудень 2009 року, січень - червень 2010 року. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 13967927) здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з урахуванням збільшеного страхового стажу, починаючи з 14.09.2019. 
В решті позову відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) частину судових витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) грн 20 коп за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, код ЄДРПОУ 13967927).
Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції змінити вказане рішення в частині:
- строк (дату) перерахунку пенсії змінити з 14.09.2019 р. на дату призначення пенсії позивачу з 07.11.2018 р.;
- зарахувати з персоніфікації за 2004р. сплачені суми за період додаткової роботи у своєї дружини (підприємця ІНН НОМЕР_2 ) з 8-го по 12-й місяць 155 грн х 5 місяців = 755 грн.;
- перерахувати та зобов`язати відповідача виправити помилку, яка в системі підрахунку ПФУ в сумі видає на один рік менше, ніж зазначено по факту за періодами (по рокам). Років - 28; місяців - 33 ( або 2 роки і 9 місяців); Днів - 1094 ( або 3 роки) Разом у підсумку виходить 33 роки 9 місяців.
- зарахувати до стажу позивача перший квартал 2005 року за відсутності сум у системі персоніфікації, які Держказначейство України не провело розподіл (дроблення) внесків платників на різні види загальнообов`язкового державного соціального страхування тоді по всій Україні.
- зарахувати до стажу період з 17.04.1995р. по 02.12.1997р., 2 роки 8 міс 14 днів на підставі відсутності доказів у справі, про заборгованість, пеню, штрафні санкції за несплату позивачем у який небудь період визначених законодавством України платежів (внесків).
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції скасувати вказане рішення в частині задоволення позовних вимог та прийняти в цій частині нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Також просив провести розгляд спави за відсутності їхнього представника.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Відповідач надав відзив, в якому просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення в частині оскарження без змін.
Позивач подав до суду відзив, в якому просив залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а рішення суду першої інстанції в частині оскрження без змін.
Відповідно до ст.ст. 308, 311 КАС України справа розглядається в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційних скарг, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що позивач з 08.11.2018 отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", призначену Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві з урахуванням стажу 31 рік 9 місяців 19 днів, як це видно з витягу з підсистеми призначення та виплати пенсії (а.с. 108, 121-122).
Згідно з довідками Гребінківського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) про доходи   ОСОБА_1 від 11.11.2019 №451 та від 13.01.2020 №54, пенсія позивача за віком складала у листопаді 2018 року - 1 100,17 грн,  грудні 2018 року - вересні 2019 року - 1 497,00 грн, в жовтні - листопаді 2019 року - 1 564,00 грн, у грудні 2019 року - 1 638,00 грн (а.с. 61, 82).   
14.03.2019 ОСОБА_1 взято на облік Управлінням соціального захисту населення Гребінківської районної державної адміністрації Полтавської області, як внутрішньо переміщену особу, про що свідчить довідка від 14.03.2019 №1608-5000073952 (а.с. 60).
Цього ж дня ОСОБА_1 звернувся до Гребінківського ОУПФУ із заявою, в якій просив здійснити запит його пенсійної справи з ГУ ПФУ у м. Києві у зв`язку з тимчасовим проживанням у м. Гребінка (а.с. 119).
Рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 21.03.2019 №05 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком (а.с. 117-118).
Рішенням Гребінківського ОУПФУ від 17.04.2019 №262440001238 пенсійну справу взято на облік з 01.05.2019 (а.с. 120).
Згодом позивач дізнався, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2019 №543 "Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України" доповнено постанову Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 "Питання проведення індексації пенсій у 2019 році" пунктом 31 такого змісту: "31. Установити, що з 1 липня 2019 р. в разі, коли щомісячний розмір пенсійних виплат з урахуванням передбачених законодавством надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії (крім пенсії за особливі заслуги перед Україною) в осіб, які отримують пенсію, призначену відповідно до Закону з урахуванням страхового стажу, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону, не досягає 2000 гривень, таким особам надається доплата до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначеного розміру.".
13.09.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Гребінківського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) із заявою (вх. 4870/К-02 від 16.09.2019), в якій просив надати розгорнуту довідку про трудовий стаж, що врахований при призначенні пенсії за віком (а.с. 129). 
Переслідуючи мету отримання вищевказаної доплати до пенсії, позивач 13.09.2019 звернувся до Гребінківського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) ще й із заявою (вх №4871/К-02) від 16.09.2019, в якій просив зарахувати йому весь трудовий стаж за період підприємницької діяльності за довідкою податкової інспекції, наявною в пенсійній справі на підставі п. 31 розділу XV Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та Указу Президента України №727 від 03.07.1998, здійснивши перерахунок пенсії з 07.11.2018 (а.с. 130-131).
Листом першого заступника начальника ГУ ПФУ у Полтавській області від 20.09.2019 позивачу було надано відповідь за №4870/К-02, в якій вказано, що пенсію за віком позивачу призначено відповідно до підпункту 1 п. 31 розділу XV Прикінцевих положень згідно із Законом України від 09.07.2003 №1058 "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням тривалості страхового стажу 32 роки 9 місяців 19 днів, в тому числі: з 01.09.1974 по 03.03.1978, з 23.10.1978 по 18.10.1980, 18.01.1982 по 21.08.1984, з 09.10.1984 по 06.04.1988, з 07.04.1988 по 29.06.1993, з 02.12.1997 по 31.12.2003, з 01.01.2004 по 31.12.2018 (а.с. 132).
Листом першого заступника начальника ГУ ПФУ у Полтавській області від 30.09.2019 №4871/К-02 ОСОБА_1 надано відповідь, якою повідомлено, що період здійснення підприємницької діяльності з 17.04.1995 по 01.12.1997 не врахований за відсутністю довідки Пенсійного фонду про сплату страхових внесків. Для з`ясування факту сплати страхових внесків за вказаний період здійснено запит до Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Також повідомлено, що період перебування на спрощеній системі оподаткування враховано за наявними відомостями персоніфікованого обліку (а.с. 133-134). 
Позивач не погоджуючись із зарахуванням до трудового стажу лише 31 року 9 місяців, вважаючи порушеним своє право на отримання пенсії у збільшеному розмірі, звернувся до суду з позовом.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії відповідача щодо відмови зарахувати до стажу період підприємницької діяльності ОСОБА_1 та зобов`язати ГУ ПФУ в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди зайняття підприємницькою діяльністю, а саме: жовтень - грудень 1995 року, січень - грудень 2004 року, квітень - грудень 2005 року, січень - грудень 2006 року, січень - грудень 2007 року, січень - грудень 2008 року, січень - грудень 2009 року, січень - червень 2010 року, та здійснити перерахунок його пенсії з урахуванням збільшеного страхового стажу з моменту звернення до відповідача за таким перерахунком, тобто з 14.09.2019 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
За змістом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою - підприємцем з 17.04.1995 за №2 241 017 0000 000011, про що Добропільською районною державною адміністрацією Донецької області видано свідоцтво серії В00 №2008861 (а.с. 55). 
          Згідно з листом ГУ ДФС у Донецькій області від 23.01.2019 №5757/10/05-99-45-11 ОСОБА_1 з 17.04.1995 по теперішній час перебуває на податковому обліку як фізична особа - підприємець у Добропільській ДПІ, з 17.04.1995 по 30.04.2000 перебував на загальній системі оподаткування, з 2-го кварталу 2000 року по 01.01.2019 перебував на спрощеній системі оподаткування, з 01.01.2019 перейшов на загальну систему оподаткування (а.с. 55 оборот). 
Щодо вимог апеляційної скарги позивача про зарахування до його трудового стажу періоду підприємницької діяльності з 17.04.1995 по 02.12.1997 - 2 роки 8 місяців 14 днів, колегія суддів зазначає наступне.
До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частин першої - другої статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів.
З викладеного слідує, що чинним законодавством не передбачено ведення трудових книжок для осіб, які є фізичними особами - підприємцями.
Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (надалі - Порядок №637) за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків (п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення").
Таким чином, трудова діяльність фізичних осіб - підприємців, відповідно до п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, що має бути підтверджено відповідною довідкою Пенсійного фонду про сплату громадянином-підприємцем страхових внесків. 
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 у період з 17.04.1995 по 02.12.1997 перебував на загальній системі оподаткування як суб`єкт господарювання.   
Згідно з довідкою Добропільського ОУПФУ Донецької області від 02.10.2019 №15269/06, отриманої на запит ГУ ПФУ у Полтавській області, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Добропільському ОУПФУ Донецької області з 12.09.1995 (реєстраційний номер 0285) як платник страхових внесків, працював на загальній системі оподаткування та сплачував страхові внески з доходу підприємця до Пенсійного фонду України, а саме: 1995 рік IV кв. - 3772,0 тис. крб. За період з 01.01.1996 по 01.04.2000 інформація щодо сплати страхових внесків до бюджету Пенсійного фонду відсутня (а.с. 136).
Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт сплати ОСОБА_1 страхових внесків до Пенсійного фонду України лише за IV квартал 1995 року, у зв`язку з чим підлягає зарахуванню до трудового стажу час провадження підприємницької діяльності позивачем лише за період з жовтня по грудень 1995 року, тобто 3 місяці.
Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову зарахувати до страхового стажу ОСОБА_2 періоди зайняття підприємницькою діяльністю, а саме: 17.04.1995 року по вересень 1995 року, січень 1996 року по 02.12.1997 року, оскільки відсутня інформація щодо сплати страхових внесків до бюджету Пенсійного фонду. 
Вищевикладеним спростовуються твердження апелянта про те, що він має право на зарахування до страхового стажу періодів зайняття підприємницькою діяльністю 17.04.1995 року по вересень 1995 року, січень 1996 року по 02.12.1997 року. 
Також не підлягають задоволенню вимоги апеляційної скарги позивача про зарахування до трудового стажу першого кварталу 2005 року, виходячи з наступного.
Перевіряючи факт сплати ОСОБА_1 страхових внесків за період з 2005 року, суд дослідив виписку з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 127-128), якою підтверджено факт сплати позивачем страхових внесків  у 2005 році - квітень-грудень 2005 року.
Таким чином, матеріалами справи не підтверджено факт сплати ОСОБА_1 страхових внесків до Пенсійного фонду України  за I квартал 2005 року.
Щодо вимог апеляційної скарги про зміну дати перерахунку пенсії з 14.09.2019 року на дату призначення пенсії з 07.11.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.
Частиною четвертою статті 45 Закону № 1058 передбачено, що перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, у разі виникнення права на підвищення пенсії провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.
Як вбачається з матеріалів справи, із заявою про перерахунок пенсії, позивач до територіального органу Пенсійного фонду звернувся 14.09.2019 року (а.с. 130-131).
При цьому суд враховує те, що абзацом 2 пункту 4 Порядку 637 передбачено право на зарахування періоду провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 01.01.2004 по 31.12.2017 за бажанням особи.
З урахуванням викладеного та з огляду на положення частини 4 статті 45 Закону № 1058 право на зарахування означеного періоду до страхового стажу ОСОБА_1 реалізував шляхом свідомого волевиявлення у формі письмового звернення 14.09.2019. Тому саме з цієї дати пенсія ОСОБА_1 підлягає перерахунку з урахуванням збільшеного страхового стажу.     
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні цій частині позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги позивача, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Щодо доводів апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про скасування рішення в частині задоволення позовних вимог, а саме: зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоди зайняття підприємницькою діяльністю, а саме: жовтень - грудень 1995 року, січень - грудень 2004 року, квітень - грудень 2005 року, січень - грудень 2006 року, січень - грудень 2007 року, січень - грудень 2008 року, січень - грудень 2009 року, січень - червень 2010 року, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований фізичною особою - підприємцем з 17.04.1995 за №2 241 017 0000 000011, про що Добропільською районною державною адміністрацією Донецької області видано свідоцтво серії В00 №2008861 (а.с. 55). 
          Згідно з листом ГУ ДФС у Донецькій області від 23.01.2019 №5757/10/05-99-45-11 ОСОБА_1 з 17.04.1995 по теперішній час перебуває на податковому обліку як фізична особа - підприємець у Добропільській ДПІ, з 17.04.1995 по 30.04.2000 перебував на загальній системі оподаткування, з 2-го кварталу 2000 року по 01.01.2019 перебував на спрощеній системі оподаткування, з 01.01.2019 перейшов на загальну систему оподаткування (а.с. 55 оборот). 
До 01.01.2004 порядок підтвердження стажу роботи був визначений статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Згідно зі ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
          Відповідно до частин першої - другої статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів.
З викладеного слідує, що чинним законодавством не передбачено ведення трудових книжок для осіб, які є фізичними особами - підприємцями.
Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" (надалі - Порядок №637) за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків (п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення").
Таким чином, трудова діяльність фізичних осіб - підприємців, відповідно до п. "а" ч. 3 ст. 56 Закону України "Про пенсійне забезпечення", зараховується до стажу роботи, що дає право на трудову пенсію за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України, що має бути підтверджено відповідною довідкою Пенсійного фонду про сплату громадянином-підприємцем страхових внесків. 
Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 у період жовтень-грудень 1995 року перебував на загальній системі оподаткування як суб`єкт господарювання.   
Згідно з довідкою Добропільського ОУПФУ Донецької області від 02.10.2019 №15269/06, отриманої на запит ГУ ПФУ у Полтавській області, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Добропільському ОУПФУ Донецької області з 12.09.1995 (реєстраційний номер 0285) як платник страхових внесків, працював на загальній системі оподаткування та сплачував страхові внески з доходу підприємця до Пенсійного фонду України, а саме: 1995 рік IV кв. - 3772,0 тис. крб. (а.с. 136).
Таким чином, матеріалами справи підтверджено факт сплати ОСОБА_1 страхових внесків до Пенсійного фонду України лише за IV квартал 1995 року, у зв`язку з чим підлягає зарахуванню до трудового стажу час провадження підприємницької діяльності позивачем лише за період з жовтня по грудень 1995 року, тобто 3 місяці.
Стосовно задоволення вимог позивача зарахувати період його підприємницької діяльності січень - грудень 2004 року, квітень - грудень 2005 року, січень - грудень 2006 року, січень - грудень 2007 року, січень - грудень 2008 року, січень - грудень 2009 року, січень - червень 2010 року, колегія суддів зазначає наступне.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (надалі – Закон № 1058), яким введено поняття "страховий стаж".
          Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону № 1058  страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
          Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (ч. 2 ст. 24 Закону № 1058).
          При цьому, згідно з ч. 3 ст. 324 Закону №1058, якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок. 
          У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою: ТП = Св : В, де: ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях; Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць; В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць. 
          Відповідно до п.п. 2 п. 8 Прикінцевих положень Закону №1058 фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок, придбали спеціальний торговий патент) за осіб, які отримували щомісячні страхові виплати відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" були зобов`язані сплачувати страхові внески, що перераховуються до солідарної системи на умовах і в порядку, визначених цим Законом, та в розмірах, передбачених для платників збору (юридичних і фізичних осіб) Законом України "Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування", але не менше мінімального страхового внеску.
Проте, порядок сплати пенсійного внеску фізичними особами - підприємцями "за себе" не був законодавчо визначений. Тому здійснюючи підприємницьку діяльність у спірний період з 2004 по 2010 рік, позивач сплачував до Пенсійного фонду внески у складі єдиного податку через Управління державного казначейства відповідно до вимог Указу Президента України від 03.07.1998 №727/98 із змінами та доповненнями (42% від суми сплаченого єдиного податку перераховувались на рахунок територіального управління Пенсійного фонду).
Перевіряючи факт сплати ОСОБА_1 страхових внесків за період з 2004 по 2010 роки, суд дослідив виписку з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (а.с. 127-128), якою підтверджено факт сплати позивачем страхових внесків у 2004 році - кожен місяць, у 2005 році - квітень-грудень 2005 року, у 2006 році - кожен місяць, у 2007 році - кожен місяць, у 2008 році - кожен місяць, у 2009 році - кожен місяць, у 2010 році - кожен місяць.  
Однак, як видно з розрахунку (а.с. 121-122), пенсійним органом зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди за 2004 рік - 55 днів, за 2005 рік - 18 днів, за 2006 рік - 87 днів, за 2007 рік - 130 днів, за 2008 рік - 104 дні, за 2009 рік - 82 дні, з 01.01.2010 по 05.06.2010 - 29 днів, з 01.07.2010 по 31.12.2017 - 7 років 6 місяців.
          Тобто, період з 01.01.2004 по 05.06.2010 враховано Пенсійним фондом України пропорційно до сплачених внесків, а період з 01.07.2010 по 31.12.2017 враховано повністю.
Проте, постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2018 №793 до пункту 4 Порядку №637 внесено зміни та доповнено його абзацом такого змісту: 
"Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.".
Таким чином позивач, який у цей період перебував на спрощеній системі оподаткування, отримав можливість включити до страхового стажу весь період його підприємницької діяльності з 2004 по 2010 року за умови сплати страхових внесків незалежно від їх суми, тобто січень - грудень 2004 року, квітень - грудень 2005 року, січень - грудень 2006 року, січень - грудень 2007 року, січень - грудень 2008 року, січень - грудень 2009 року, період роботи з 01.01.2010 по 30.06.2010, у зв`язку з чим такі періоди підлягають зарахуванню до стажу позивача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині.
Доводи апеляційної скарги відповідача, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 11.03.2020 по справі № 528/956/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	В.А. Калиновський 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.І. Сіренко    З.О. Кононенко