ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"14" травня 2020 р.           Справа№ 911/3474/17
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Гаврилюка  О.М.
суддів:            Суліма  В.В. 
          Ткаченка Б.О. 

секретар судового засідання - Нікітенко А.В.

за участю представників:
від позивача: адвокат Жегулін Ю.М. довіреність № 27-532/20  
від відповідача-2: адвокат Падалка К.В.   
інші учасники судового процесу: не з`явились; 

розглянувши апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на рішення Господарського рішення Київської області від 22.10.2019
у справі № 911/3474/17 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 
до Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк";
Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" 
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - 1)      ОСОБА_1 , 2) Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Чигиринська аграрна компанія", 3)     Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія екоресурс", 4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Домосвіт Трейд", 5)     Приватного підприємства "Вудпак", 6) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровал", 7) Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська агропромислова компанія", 8) Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМП-ОЛ", 9) Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Фонд", 10) Товариства з обмеженою відповідальністю "Рапан Сервіс", 11) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аріст Ком Вейс", 12) Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцент-Інвест", 13)     Фізичної особи-підприємця Маслик Ірини Андріївни, 14) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів", 15) Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна енергетична компанія", 16) Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориспільбуд", 17) ОСОБА_2 , 18)      ОСОБА_3 , 19) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерконтиненталь-Україна", 20) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантаж Бі.Ем.Джі", 21) Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр", 22) Приватного підприємства "Промінь Озерне", 23)  Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест консалтинг", 24)     Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод", 25)     Товариства з обмеженою відповідальністю "Кратос-Агро", 26) ОСОБА_4 
про визнання недійсним договору,-

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" (далі - перший відповідач) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" (далі - другий відповідач) про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 09.07.2015 № заг, укладеного між відповідачами.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуваний договір у відповідності до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є нікчемним, позаяк вчинений керівництвом банку після запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду. Укладення оскаржуваного договору, який за твердженням позивача за своєю правовою природою є договором факторингу, відбулось з порушенням сторонами договору їх господарської компетенції та за відсутності у них відповідних повноважень на укладення даного договору, позаяк рішення Наглядової ради про погодження укладення оскаржуваного договору було прийнято з грубим порушенням порядку проведення засідання ради та в умовах конфлікту інтересів. Крім того, другий відповідач не мав повноважень на укладення оскаржуваного договору факторингу, оскільки не є фінансовою установою.
Рішенням Господарського суду Київської області від 11.04.2018 у даній справі позовні вимоги задоволені повністю. Визнано недійсним договір про відступлення права вимоги від 09.07.2015 № заг, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс". Стягнуто з ПАТ "Радикал Банк" на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 800 грн. судового збору. Стягнуто з ТОВ "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" на користь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 800 грн. судового збору.
Рішення мотивоване тим, що при укладенні договору відповідачі порушили власну господарську компетенцію та оскаржуваний договір є договором факторингу, на укладення якого другий відповідач не мав повноважень, оскільки не є фінансовою установою. 
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2018 у даній справі рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Постанова мотивована тим, що у Наглядової ради ПАТ "Радикал Банк" було достатньо повноважень згідно статуту та Закону України "Про акціонерні товариства" для прийняття рішення про вчинення відповідного правочину щодо відступлення прав вимоги. Також суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що договір не є договором факторингу та другий відповідач вчинив відповідний правочин у межах своєї господарської компетенції. 
Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 06.11.2018, рішення Господарського суду Київської області від 11.04.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2018 у даній справі № 911/3474/17 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області.
Постанова суду касаційної інстанції мотивована наступним: суди не встановили обставини, які можуть бути достатньою підставою для висновку щодо відповідності чи не відповідності змісту передбачених договором зобов`язань ознакам, визначеним у ст. 1077 Цивільного кодексу України; передчасним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що у наглядової ради банку було достатньо повноважень для прийняття рішення про вчинення правочинів щодо відступлення прав вимоги, передбачених договором; судами не досліджено наявність чи відсутність факту підробки звіту про оцінку ринкової вартості майна, проведеної ДП "Піккард Енд Ко ЛТД" з визначення ринкової вартості прав вимоги переданого зобов`язання, а також наявності чи відсутності у ньому відомостей, які надають підстави для твердження про дійсну ринкову вартість відступлених за оскаржуваним договором вимог у розмірі 100539250,03 грн., в той час, коли обставини щодо ринкової вартості вимог, які були відчужені на підставі оскаржуваного договору, мають суттєве значення для вирішення даного спору; суди не надали жодної правової оцінки доводам учасників справи щодо відсутності належного розрахунку за відступлене право вимоги; не прийняли до уваги та не відхилили доводи позивача щодо наявності конфлікту інтересів у членів Наглядової ради при прийнятті рішень, які стали передумовою для укладення спірного договору. 
Рішенням Господарського суду Київської області від 22.10.2019 в позові Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору 1)     ОСОБА_1 , 2) Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Чигиринська аграрна компанія", 3)    Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна компанія екоресурс", 4) Товариства з обмеженою відповідальністю "Домосвіт Трейд", 5)    Приватного підприємства "Вудпак", 6) Товариства з обмеженою відповідальністю "Агровал", 7) Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровська агропромислова компанія", 8) Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМП-ОЛ", 9) Товариства з обмеженою відповідальністю "Аграрний Фонд", 10) Товариства з обмеженою відповідальністю "Рапан Сервіс", 11) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Аріст Ком Вейс", 12) Товариства з обмеженою відповідальністю "Акцент-Інвест", 13)    Фізичної особи-підприємця Маслик Ірини Андріївни, 14) Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів", 15) Товариства з обмеженою відповідальністю "Центральна енергетична компанія", 16) Товариства з обмеженою відповідальністю "Бориспільбуд", 17) ОСОБА_2 , 18)     ОСОБА_3 , 19) Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерконтиненталь-Україна", 20) Товариства з обмеженою відповідальністю "Вантаж Бі.Ем.Джі", 21) Товариства з обмеженою відповідальністю "Квінтайр", 22) Приватного підприємства "Промінь Озерне", 23)    Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроінвест консалтинг", 24)    Публічного акціонерного товариства "Дніпропетровський трубний завод", 25)    Товариства з обмеженою відповідальністю "Кратос-Агро", 26) ОСОБА_4 , про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 09.07.2015 № заг, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Радикал Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс", відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі № 911/3474/17 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.
Скаржник вказує на те, що банк здійснив операції з повернення на ці рахунки коштів, які були раніше перераховані клієнтам на купівлю валюти, при цьому, повернення на рахунки клієнтів коштів, які в подальшому було перераховано на ЛАС КОММЕРС ЛТД, відбувалось 09.07.2015 в проміжок часу з 19:47 по 23:49. Зважаючи, що перерахування коштів на рахунок ЛАС КОММЕРС ЛТД відбулось за рахунок саме повернених банком коштів, то наведене свідчить про втручання в роботу операційної системи Банку АБС Б-2 та коригування інформації про час проведення проводок, а також про те, що несанкціоноване перерахування коштів 81 клієнта на ЛАС КОММЕРС ЛТД, а також наступні перерахування цих коштів від ЛАС КОММЕРС ЛТД на ТОВ "КУА "АРБ "Інвестменс", і далі від ТОВ "КУА "АРБ "Інвестменс" на ПАТ "Радикал Банк" відбулись значно пізніше, тобто вночі 10.07.2015. Операції зі згортання в програмному комплексі кредитної заборгованості компаній та фізичних осіб, права вимоги за якими було відступлено на ТОВ "КУА "АРБ "Інвестменс", відбувалось вже вранці 10.07.2015, тобто банк впродовж всієї ночі з 09.07.2015 на 10.07.2015 проводив операції з перерахування коштів та згортання заборгованості по відступлених кредитах по 53 кредитних договорах на загальну суму 769 654 346,11 грн. 
Скаржник зазначає, що після початку процедури тимчасової адміністрації виявилось, що документи щодо уступки права грошової допомоги, а також рішення керівних органів Банку, будь-яких інших документів щодо такої уступки, у Банку відсутні. Незважаючи на відсутність всіх документів, факт відступлення ПАТ "Радикал Банк" на ТОВ "КУА "АРБ "Інвестменс" прав вимоги за 53 кредитними договорами на загальну суму 769 654 346,11 грн. за ціною 249 827 030,78 грн. визнано всіма сторонами спору. Натомість в межах ліквідаційної процедури, на замовлення Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк", незалежним оцінювачем ПП "Ві Ай Пі Департамент" було проведено оцінку ринкової вартості відступлених банком прав вимог за 53 кредитами, і відповідно до Звітів про незалежну оцінку № 18-12/2015/1, № 18-12/2015/2 та № 18-12/2015/3 від 28.12.2015 загальна вартість відступлених прав вимоги станом на 09.07.2015 становила 423 946 435,00 грн. 
Скаржник стверджує, правочин, щодо уступки прав вимоги від Банку на ТОВ "КУА "АРБ "Інвестменс" відносився до виключної компетенції загальних зборів ПАТ "Радикал Банк", незалежно від кількості договорів, якими ця уступка була оформлена. Загальними зборами погоджено укладення Головою правління Банку ОСОБА_5 правочину щодо відчуження Банком права грошової вимоги на суму до 500 000 000,00 грн. на одного контрагента, тобто обмеження стосувалось не ринкової вартості відступленого права вимоги, а розміру відступленої вимоги, таким чином Наглядовою радою, Правлінням та Кредитним комітетом ПАТ "Радикал Банк" при прийнятті рішень про відступлення від Банку на ТОВ "КУА "АРБ "Інвестменс" прав вимоги на загальну суму 769 654 346,11 грн., ринкова вартість яких становила 423 946 435,00 грн., було перевищено ліміт своїх повноважень.
На думку скаржника, рішення Наглядової ради Банку з цього питання було прийнято в умовах конфлікту інтересів, і є нечинним, оскільки два з трьох членів Наглядової ради ( ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ), які приймали рішення щодо укладення з ТОВ "КУА "АРБ "Інвестменс" договору про відступлення права вимоги, є пов`язаними із ТОВ "КУА "АРБ "Інвестменс" особами і не мали права брати участь у засіданні Наглядової ради щодо розгляду питань про укладення Банком будь-яких договорів із цією компанією. 
Скаржник вказує на те, що ТОВ "КУА "АРБ "Інвестменс" уклало оскаржуваний договір, діючи в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело" та набула права вимоги за активами тих видів, що не передбачені інвестиційною декларацією інститутів спільного інвестування.
Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2019 справу № 911/3474/17 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко    Б.О., Сулім В.В.
Апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідає вимогам  статті 258 ГПК України, підстав для її повернення та відмови у відкритті апеляційного провадження не встановлено.
Одночасно скаржником при поданні апеляційної скарги було заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі № 911/3474/17, оскільки оскаржуване рішення було вручено представнику скаржника лише 13.11.2019.
Загальний порядок відновлення пропущених процесуальних строків врегульований ст. 119 ГПК України відповідно до якої суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Таким чином, суд, розглянувши клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що клопотання про відновлення строку подання апеляційної скарги підлягає задоволенню.
Північний апеляційний господарський суд, визнав подані матеріали достатніми для відкриття апеляційного провадження. Заперечень проти відкриття апеляційного провадження на час постановлення ухвали до суду не надійшло.
Суддя-доповідач доповів колегії суддів про закінчення проведення підготовчих дій та про необхідність призначення справи до розгляду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 поновлено Фонду гарантування вкладів фізичних осіб пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі № 911/3474/17. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі № 911/3474/17. Закінчено проведення підготовчих дій. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі №  911/3474/17. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 23.01.2020.
22.01.2020 від другого відповідача через відділ канцелярії суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому другий відповідач просив залишити рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі № 911/3474/17 без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення,  вказав на те, що в апеляційній скарзі залишено поза увагою преюдицію - рішення судів, які розглядали позови щодо визнання договору відступлення прав вимоги № заг від 09.07.2015 таким, що не відповідає законодавству, оскільки при вирішенні таких справ судами було встановлено деякі важливі факти.
На думку другого відповідача, в даному випадку наявна невідкликана уповноважена особа Фонду, якій делеговано повноваження захищати інтереси банку, і яка має право звернутися до суду з метою захисту прав банку, проте до суду звернувся Фонд, який фактично звертається в інтересах банку, не маючи на це повноважень з врахуванням положень ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", однак, Фонд не може здійснювати повноваження щодо банку одночасно діючою уповноваженою особою та не може захищати інтереси банку, а не свої власні.
Також другий відповідач вказує на те, що укладення оскаржуваного договору відбулось на підставі рішень Кредитного комітету (протокол №  090715/01 від 09.07.2015), правління (протокол № 52 від 09.07.2015) та Наглядової ради ПАТ "Радикал Банк" (протокол № 91 від 09.04.2015), копії яких наявні у матеріалах справи, тому посилання на відсутність обсягу цивільної дієздатності за таких обставин є безпідставними. 
Другий відповідач зазначає, що згідно з інвестиційною декларацією ЗНВПІФ "Джерело", фонд інвестує в боргові зобов`язання підприємств. Зобов`язанння можуть бути оформлені в тому числі і договорами відступлення права вимоги зобов`язань боржників. Оскаржуваний договір є договором про відступлення прав вимоги, не є договором факторингу, та другий відповідач в межах своєї господарської компетенції вчинив відповідний правочин. 
На підставі ст.ст. 202, 216, 270 ГПК України ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 23.01.2020 та 06.02.2020 розгляд справи №   911/3474/17 відкладався на 06.02.2020 та 17.02.2020, відповідно.
Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 за № 09.1-08/635/20, у зв`язку із перебуванням судді Ткаченка Б.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи №  911/3474/17.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2020 справу № 911/3474/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк    О.М., судді: Майданевич А.Г., Сулім В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 прийнято справу № 911/3474/17 до провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г.
Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2020 прийнято справу № 911/3474/17 до провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк  О.М., судді: Сулім В.В., Майданевич А.Г. та оголошено перерву у розгляді справи  № 911/3474/17 до 10.03.2020.
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020, у зв`язку із перебуванням судді Майданевича А.Г., на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 911/3474/17.
Відповідно до витягу із протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 911/3474/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.
Відповідно до частини 14 статті 32 Господарського процесуального кодексу України у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.03.2020 прийнято матеріали справи № 911/3474/17 до провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк     О.М., судді: Ткаченко   Б.О., Сулім В.В. призначено розгляд апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі №   911/3474/17 на 02.04.2020.
Рада суддів України рішенням від 17.03.2020 № 19 затвердила Рекомендації щодо встановлення особливого режиму роботи судів України.
Крім того, Рада суддів України рекомендує громадянам та іншим особам: 
- всі необхідні документи (позовні заяви, заяви, скарги, відзиви, пояснення, клопотання тощо) надавати суду в електронному вигляді на електронну адресу суду, через особистий кабінет в системі "Електронний суд", поштою, факсом або дистанційні засоби зв`язку;
- рекомендувати учасникам судових засідань подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами;
- утриматися від відвідування приміщення суду, особливо за наявності захворювання (слабість, кашель, задуха, утруднення дихання, тощо).
Відповідно до вказаного рішення, з метою убезпечення населення України від поширення гострих респіраторних захворювань та коронавірусу COVID-19, який віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб, Рада суддів України рекомендує, на період з 16 березня до 03 квітня 2020 року, встановити особливий режим роботи судів України, зокрема, зменшити кількість судових засідань, що призначаються для розгляду протягом робочого дня.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2020 повідомлено учасників справи, що судове засідання призначене на 02.04.2020 не відбудеться, з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 та призначено наступне судове засідання із розгляду апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі № 911/3474/17 на 15.04.2020.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211, зі змінами від 25.03.2020 №239, "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено карантин з 12.03.2020 до 24.04.2020 на усій території України.
Відповідно підпункту 3 пункту 11 розділу І Закону України  "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 розділ X   Господарського процесуального кодексу України "Прикінцеві положення" доповнено пунктом 4 такого змісту:
"4.    Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 46, 157, 195, 229, 256, 260, 288, 295, 306, 321, 341, 346, 349, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, апеляційного оскарження, залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги, подання заяви про скасування судового наказу, розгляду справи по суті, строки, на які зупиняється провадження, подання заяви про перегляд судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами, звернення зі скаргою, оскарження рішення третейського суду, судового розгляду справи, касаційного оскарження, подання відзиву продовжуються на строк дії такого карантину.
Строк, який встановлює суд у своєму рішенні, не може бути меншим, ніж строк карантину, пов`язаного із запобіганням поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".
Оскільки, призначення справи до розгляду на період карантину є неможливим, враховуючи п. 4 розділу Х Господарського процесуального кодексу України "Прикінцеві положення", колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про призначення апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі № 911/3474/17 до розгляду, після офіційної дати закінчення карантину.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2020 повідомлено учасників справи №   911/3474/17 що розгляд апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 не відбудеться 15.04.2020. Також повідомлено, що наступне судове засідання із розгляду апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі № 911/3474/17 призначено у судовому засіданні 14.05.2020.
Постановою Кабінету Міністрів України № 343 від 04.05.2020 послаблені карантинні обмеження. 
Представник позивача у судовому засіданні 14.05.2020 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 скасувати, вимоги апеляційної скарги задовольнити.
Представник другого відповідача у судовому засіданні 14.05.2020 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу Господарського суду Київської області від 22.10.2019 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.
Згідно із ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, які містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, з метою дотримання процесуальних строків вирішення спору, враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК, судова колегія ухвалила розглядати апеляційну скаргу за відсутності учасників судового процесу, які не з`явились у судове засідання 14.05.2020.
Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши матеріали оскарження, доводи апеляційної скарги, доводи відзиву на апеляційну скаргу, заслухавши представників позивача та другого відповідача, дослідивши надані до матеріалів справи докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Як вбачається із матеріалів справи та вірно встановлено господарським судом першої інстанції, постановою Правління Національного банку України "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Радикал Банк" до категорії неплатоспроможних" від 09.07.2015 № 452/БТ віднесено ПАТ "Радикал Банк" до категорії неплатоспроможних.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк" від 09.07.2015 № 130 вирішено з 10 липня 2015 року розпочати процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 10.07.2015 до 09.10.2015, призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Банку Шевченка Олександра Володимировича .
Постановою Правління Національного банку України "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" від 09.11.2015 № 769 вирішено відкликати банківську ліцензію та ліквідувати ПАТ "Радикал Банк".
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Радикал Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" від 09.11.2015 № 203 розпочато процедуру ліквідації банку з 10.11.2015 до 09.11.2017, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора банку Савельєвій Анні Миколаївні на два роки з 10.11.2015 до 09.11.2017, включно.                  
Матеріалами справи підтверджено, що між банком (первісний кредитор) та другим відповідачем, який діяв від імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело" (новий кредитор) було укладено оскаржуваний договір про відступлення права вимоги від 09.07.2015 № заг (далі - договір), відповідно до умов якого первісний кредитор (перший відповідач) передав новому кредиторові (другому відповідачу) право вимоги сплати грошових коштів від позичальників, зазначених у додатку № 1 до договору, а другий відповідач прийняв право вимоги, що належало первісному кредиторові у зобов`язаннях (далі - основне зобов`язання), зазначених у додатку № 1 до договору.
Станом на день укладення договору зобов`язання боржників за кредитними договорами становлять 300 392 538,18 грн. - основна сума зобов`язання, 8 752 262,63 грн. - проценти, нараховані за користування коштами (п. 1.5 договору).
Пунктами 2.1, 2.2 договору визначено, що за відступлення права вимоги за договором другий відповідач не пізніше 15 липня 2015 року сплачує банку суму в розмірі 100 539 250,03 грн. шляхом безготівкового перерахування на рахунок відкритий у банку.
Додатковим договором від 09.07.2015 № 1 сторони домовились викласти п. 1.5 договору в наступній редакції: "Станом на день укладення договору зобов`язання боржників за кредитними договорами становить 323 370 538,18 грн. - основна сума зобов`язання, 8 873 679,69 грн. - проценти, нараховані за користування коштами".
У додатку № 1 до договору наведений перелік з 42 кредитних договорів, укладених між банком та відповідними позичальниками - третіми особами 1-25 у даній справі, а саме:
- № КЛ-1098/5-980 від 23.12.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ОСОБА_1 ;
- № КЛ-11228/1-980 від 03.07.2014 (відновлювальна  відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та СТОВ "Чигиринська аграрна компанія";
- № КЛ-5/1-980 від 31.07.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Інвестиційна компанія "Екоресурс";
- № КЛМ-2321/1-980 (відновлювальна мультивалютна кредитна лінія) від 29.03.2012, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Домосвіт Трейд";
- № КЛ-11916/1-980 від 08.04.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ПП "Вудпак";
- № КЛ-10323/1-980 від 18.02.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Агровал";
- № КЛ-16805/1-980(відновлювальна відклична кредитна лінія)  від 08.04.2015, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Дніпропетровська агропромислова компанія";
- № КЛ-17616/1-980 від 23.06.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія) , укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "ІМП-ОЛ";
- № КЛ-16485/1-980 від 06.04.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Аграрний Фонд";
- № КЛ-16877/1-980 від 30.04.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Рапан Сервіс";
- № КЛ-11381/1-980 від 16.07.2014 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вестдонбуд";
- № КЛ-13566/1-980 від 02.10.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Акцент-Інвест";
- № КЛ-5364/1-980 від 04.03.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ФОП Маслик Іриною Андріївною;
- № КЛ-8562/1-980 від 21.11.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів";
- № КЛ-17024/1-980 від 05.05.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Центральна енергетична компанія";
- № КЛ-5473/1-980 від 04.09.2014 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Бориспільбуд";
- № КЛ-2435/5-980 від 19.07.2011, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ОСОБА_2 ;
- № КЛ-1670/2-980 від 23.12.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ОСОБА_3 ;
- № КЛ-7237/1-978 від 11.07.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Інтерконтиненталь-Україна";
- № КЛ-7237/1-978/980 від 30.10.2013 (відновлювальна мультивалютна кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Інтерконтиненталь-Україна";
- № К-5571/12-980 від 08.11.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/13-980 від 19.12.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/11-980 від 25.10.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/8-980 від 21.06.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/9-980 від 29.08.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/7-980 від 12.04.2013 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/14-980 від 27.12.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/15-980 від 23.01.2014, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/16-980 від 18.02.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/18-980 від 02.10.2014, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/19-980 від 24.12.2013, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/20-980 від 04.02.2015, укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/6-980 від 28.03.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія) , укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/5-980 від 28.02.2013 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/4-980 від 22.02.2013 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/2-980 від 08.02.2013 (невідновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № К-5571/3-980 від 15.02.2013 (невідновлювальна мультивалютна кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Вантаж Бі.Ем.Джі.";
- № КЛ-7262/1-980 від 30.07.2013 (відновлювальна мультивалютна кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Квінтайр";
- № КЛ-11724/1-840/980 від 15.05.2015 (відновлювальна мультивалютна кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ПП "Промінь Озерне";
- № КЛ-6689/1-980 від 22.04.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Агроінвест Консалтинг";
- № КЛ-4649/1-980 від 30.07.2013 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ПАТ "Дніпропетровський трубний завод";
- № КЛ-152/2-980 від 04.03.2015 (відновлювальна відклична кредитна лінія), укладений між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Кратос-Агро".
Позивач у позовній заяві вказує на те, що укладений договір є за своєю правовою природою договором факторингу, а при його укладенні відбулось порушення сторонами договору їх господарської компетенції та за відсутності у них відповідних повноважень на укладення даного договору, у зв`язку із тим, що перший відповідач здійснив відчуження на одного контрагента банківських активів на загальну суму 769 654 346,11 грн., рішення щодо здійснення такого відчуження активів банку відноситься до виключної компетенції Загальних зборів, яке останнім не приймалось. Відчуження банківських активів на загальну суму 769 654 346,11 грн. відбулось на підставі рішень засідання Комітету, Наглядової Ради та Правління банку проведених 09.07.2015, на яких було вирішено відчужити другому відповідачу права вимоги, зокрема, за 42 кредитними договорами на загальну суму 338 209 462,58 грн., які в подальшому відступлено за оскаржуваним договором. Зазначені засідання в порушення п. 9.9 Положення про Наглядову раду ПАТ "Радикал Банк" проведені в один день. Крім того, рішення Наглядової ради про погодження відступлення права вимоги в порушення п. 9.4 Положення про Наглядову раду ПАТ "Радикал Банк" відбулось в умовах конфлікту інтересів, позаяк два з трьох членів Наглядової ради є пов`язаними особами з другим відповідачем, а тому не мали права брати участь в засіданні щодо розгляду питань про укладення будь-яких договорів з другим відповідачем. За вказаних обставин, рішення Наглядової ради про погодження укладення оскаржуваного договору було прийнято з грубим порушенням порядку проведення засідання ради та в умовах конфлікту інтересів, а відтак, як зазначає позивач, є незаконним.
Також позивач вказує на те, що укладення оскаржуваного договору відбулось з порушенням господарської компетенції другим відповідачем, який уклав оскаржуваний договір в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело", не маючи на це права, позаяк набуття таких активів від імені та за рахунок активів пайового інвестиційного фонду не передбачено інвестиційною декларацією ЗНВПІФ "Джерело". Крім того, другий відповідач не мав повноважень на укладення оскаржуваного договору факторингу, оскільки не є фінансовою установою, а розрахунки за оскаржуваним договором відбулись шляхом незаконного перерахування в межах банку коштів з рахунків його клієнтів, акумулювання цих коштів на рахунку офшорної компанії та подальшого перерахування на рахунок банку в якості оплати.
Факторинг належить до фінансових послуг відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (далі - Закон № 2664).
Договір факторингу є фінансуванням під відступлення права грошової вимоги, відмінними ознаками якого є: предметом договору є право грошової вимоги до третьої особи; фактор передає або зобов`язується передати в розпорядження другої сторони кошти; послуга фактором надається за плату (у т.ч. шляхом дисконтування суми боргу, розподілу процентів, винагороди, якщо іншого способу оплати не передбачено договором, на якому ґрунтується відступлення).
Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до витягів із особового рахунку другий відповідач 09.07.2015 перерахував першому відповідачу грошові кошти у розмірі 249 827 030,78 грн., а саме: 1 735 000,00 грн. з призначенням платежу: "Переказ коштів згідно договору про відступлення прав вимоги. Без ПДВ" та 248 092 030,78 грн. з призначенням платежу: "Переказ коштів згідно договору про відступлення прав вимоги. Без ПДВ". В той же час, платіжні доручення на паперовому носії № 14901 на суму 1 735 000,00 грн. та № 15360 на суму 248 092 030,78 грн., за якими другий відповідач перерахував першому відповідачу грошові кошти за договором у банківській зшивці за 09.07.2015, відсутні. 
Згідно з даними з системи автоматизації банку АБС Б-2 першим відповідачем також відступлено другому відповідачу право вимоги ще за 11 кредитними договорами на загальну суму 431 444 883,53 грн., рішення Наглядової ради, Правління банку чи Кредитного комітету щодо відступлення права вимоги  за якими відсутні.
Таким чином, позивач дійшов висновку, що колишнє керівництво банку здійснило відчуження на одного контрагента банківських активів на загальну суму 769 654 346,11 грн. за відсутності відповідного рішення Загальних зборів.
Також позивач посилається на те, що оскаржуваний договір відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є нікчемним, позаяк вчинений керівництвом банку після запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду. 
Перший відповідач проти позовних вимог не заперечував та зазначав, що оскаржуваний договір є договором факторингу, а тому суперечить ст. 1079 ЦК України, та другий відповідач не мав повноважень на його укладення, вийшов за межі своєї господарської компетенції, оскільки не є фінансовою установою. Також перший відповідач зазначає, що уповноваженою особою банку на виконання ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" було здійснено перевірку укладених банком договорів та правочинів, та встановлено нікчемність оскаржуваного договору відповідно до ч. 3 ст. 38 вказаного Закону, про що надіслано відповідні повідомлення другому відповідачу та позичальникам за кредитними договорами - третім особам 1-25 у даній справі, права вимоги за якими передані за оскаржуваним договором.
Другий відповідач заперечив проти позовних вимог, з тих підстав, що у органів управління банку було достатньо повноважень для прийняття рішення про укладення оскаржуваного договору, який за його твердженням є договором відступлення прав вимоги, а не договором факторингу, оскільки умови цього договору не передбачають передачу грошових коштів однією стороною (новим кредитором) іншій стороні (первісному кредитору) за плату, умови договору не передбачають отримання прибутку, правовідносини сторін за оскаржуваним договором не є відносинами у сфері факторингу. Також, другий відповідач зазначає, що за своїм правовим статусом він є фінансовою установою, що здійснює професійну діяльність на ринку цінних паперів. Посилання позивача на наявність конфлікту інтересів у членів Наглядової ради при прийнятті рішень, які стали передумовою укладення договору відступлення спростовуються наданими в матеріали справи витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також другий відповідач вказує, що ч. 3 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не підлягає застосуванню при вирішені спору у даній справі, оскільки процедура виведення Фондом банку з ринку розпочалася 10.07.2015, а оскаржуваний договір вчинено 09.07.2015. 
Що стосується договорів про відступлення права вимоги за 11 кредитними договорами, про які зазначає позивач, то вони, як вказує другий відповідач, не стосуються предмету спору у даній справі. За вказаних обставин, другий відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наступне.
Відповідно до п. 10.4 Статуту першого відповідача/ПАТ "Радикал Банк", затвердженого протоколом Загальних зборів акціонерів банку від 25.04.2015 № 1 до виключної компетенції Загальних зборів належить прийняття рішення про вчинення значного правочину, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є предметом такого правочину перевищує 25 відсотків вартості активів за даними останньої річної фінансової звітності банку.
За аудиторським висновком (звіт незалежного аудитора) за наслідками аудиту фінансової звітності банку за 2014 рік, виконаного аудиторською фірмою "Консультант", активи банку станом на 01.01.2015 склали 1 543 141 000 грн.
Згідно з протоколом загальних зборів акціонерів банку від 25.04.2015 № 1 попередньо схвалено та надано повноваження голові правління банку на укладення договору щодо відчуження банком права вимоги на суму до 500 000 000 грн. на одного контрагента.
Відповідно до пунктів 9.5, 9.9, 9.14 Положення про наглядову раду банку, затвердженого протоколом загальних зборів акціонерів банку від 25.04.2015 № 1, засідання наглядової ради скликається головою наглядової ради, зокрема, на вимогу правління банку. Про скликання засідань наглядової ради кожен член наглядової ради повідомляється не пізніше, як за 1 робочий день до дати проведення засідання. Повідомлення має містити порядок денний та матеріали стосовно порядку денного. У разі прийняття наглядовою радою рішення, в тому числі, про укладення банком правочину, щодо якого є конфлікти інтересів у члена наглядової ради, такий член повинен до початку голосування повідомити про це голову наглядової ради особисто та не брати участі в голосуванні.
09.07.2015 проведено засідання кредитного комітету банку, наглядової ради та правління банку щодо відступлення другому відповідачу права вимоги за активами, визначеними у пунктах 1-53 додатку до вказаних протоколів у загальному розмірі 249827030,78 грн.
Протоколом засідання кредитного комітету від 09.07.2015 №  090715/01, прийнято рішення відступити на користь другого відповідача права вимоги за основними зобов`язаннями та договорами забезпечення активами банку за зобов`язаннями згідно з переліком кредитних договорів, визначених у додатку № 1 до протоколу на таких умовах: вартість права вимоги не менше ринкової вартості, відстрочення платежу до 15 липня 2015 року.
Протоколом засідання правління банку від 09.07.2015 № 52 погоджено рішення кредитного комітету про відступлення права вимоги другому відповідачу, вартість права вимоги за активами не менше ринкової вартості, визначеної на засадах незалежної оцінки, та вирішено звернутись до наглядової ради банку з проханням погодити прийняте кредитним комітетом рішення.
Протоколом засідання наглядової ради банку від 09.07.2015 № 91 погоджено укладення договору про відступлення права вимоги, надано повноваження заступнику голови правління Артеменко І.В. на укладення такого договору.
У протоколі кредитного комітету банку від 09.07.2015 № 090715/01, протоколі правління банку від 09.07.2015 № 52 та протоколі наглядової ради банку від 09.07.2015 № 91 визначений перелік кредитних договорів, права вимоги за якими відступаються, в кількості 53 штук.
Вартість права вимоги визначена на засадах незалежної оцінки та зазначена у даних протоколах: за активами, визначеними у пунктах 1-42 додатку № 1 до протоколів (відповідає переліку активів (кредитних договорів), відступлених за оскаржуваним договором) в розмірі 100 539 250,03 грн.; за активом, визначеним у п. 43 додатку № 1 в розмірі 12 047 694,54 грн.; за активом, визначеним у п. 44 додатку № 1 до протоколу в розмірі 20 692 201,15 грн.; за активом, визначеним у п. 45 додатку № 1 до протоколу в розмірі 20 136 609,15 грн.; за активом, визначеним у п. 46 додатку № 1 до протоколу в розмірі 12 127 454,57 грн.; за активом, визначеним у п. 47 додатку № 1 до протоколу в розмірі 12 043 935,73 грн.; за активом, визначеним у п. 48 додатку № 1 до протоколу в розмірі 12 037 795,94 грн.; за активом, визначеним у п. 49 додатку № 1 до протоколу в розмірі 12 025 865,73 грн.; за активом, визначеним у п. 50 додатку № 1 до протоколу в розмірі 12 037 850,79 грн.; за активом, визначеним у п. 51 додатку № 1 до протоколу в розмірі 12 051 795,97 грн.; за активом, визначеним у п. 52 додатку № 1 до протоколу в розмірі 12 048 195,85 грн.; за активом, визначеним у пункті 53 додатку № 1 в розмірі 12 038 381,33 грн. Загальна вартість прав вимоги за активами, визначеними у п. 1-53 додатків до протоколів складає суму в розмірі 249 827 030,78 грн.
Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 24.06.2016 у справі № 757/13944/16-к скасована постанова про закриття кримінального провадження № 32015100110000313 за фактом вчинення посадовими особами банку кримінальних правопорушень, передбачених статтями 190, 191, 209, 362 Кримінального кодексу України. У наведеній ухвалі зазначено, що датований 09.07.2015 експертний висновок ДП "Пікард Енд Ко ЛТД", згідно з яким проведена оцінка сорока двох кредитних справ по 25 боржниках, у оригіналі в банку відсутній. Наявна в матеріалах кримінального провадження його копія суттєво відрізняється від тієї копії, яка була добровільно видана працівником ДП "Пікард Енд Ко ЛТД", що вказує на можливість здійснення підробки цього документу.
Скасовуючи рішення Господарського суду Київської області від 11.04.2018, постанову Київського апеляційного господарського суду від 27.06.2018 у даній справі, та направляючи дану справу на новий розгляд Касаційний господарський суд у складі Верховного суду у своїй постанові від 06.11.2018 вказав про необхідність дослідження висновку ДП "Піккард Енд Ко Лтд" про оцінку ринкової вартості права вимоги зобов`язань за кредитними договорами ПАТ "Радикал Банк" для встановлення наявності/відсутності підстав для прийняття/відхилення доводів учасників справи з посиланням на вказаний висновок, позаяк, встановлення ринкової вартості відчужених активів за оспорюваним договором має суттєве значення для вирішення спору у даній справі.
Згідно з ч. 1 ст. 316  ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.04.2019 у даній справі судом першої інстанції було витребувано у Дочірнього підприємства "Піккард Енд Ко Лтд" оригінали (для огляду) та належним чином завірені копії: договору від 09.07.2015 № 150047 про виконання незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості права вимоги зобов`язання за кредитними операціями, укладеного між ДП "Піккард Енд Ко Лтд" та ПАТ "Радикал Банк"; висновку ДП "Піккард Енд Ко Лтд" про оцінку ринкової вартості права вимоги зобов`язань за 42 кредитними договорами ПАТ "Радикал Банк" станом на 09.07.2015; документів, які підтверджують здійснення ПАТ "Радикал Банк" оплати послуг з виконання незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості права вимоги зобов`язання за кредитними операціями по договору від 09.07.2015 № 150047, укладеного між ДП "Піккард Енд Ко Лтд" та ПАТ "Радикал Банк". Однак, Дочірнє підприємство "Піккард Енд Ко Лтд" надало відповідь від 24.04.2019 № 04/19 в якій зазначає, що можливості надати витребуваний судом договір від 09.07.2015 № 150047 про виконання незалежної оцінки по визначенню ринкової вартості права вимоги зобов`язання за кредитними операціями, укладеного між ДП "Піккард Енд Ко Лтд" та ПАТ "Радикал Банк" немає, оскільки протоколом обшуку від 03.02.2016 його вилучено старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України в рамках кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м Києва від 27.01.2016 (№ 757/3155/16-к). А витребуваний висновок ДП "Піккард Енд Ко Лтд" про оцінку ринкової вартості права вимоги зобов`язань за 42 кредитними договорами ПАТ "Радикал Банк" станом на 09.07.2015 надавався замовнику та не зберігся у виконавця. 
В подальшому, оскільки висновок з оцінки ринкової вартості права вимоги зобов`язань за кредитними договорами ПАТ "Радикал Банк", на підставі якого було укладено оскаржуваний договір, суду не надано, господарським судом першої інстанції для з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалою від 02.07.2019 призначено у справі №  911/3474/17 судову економічну експертизу, проведення якої суд доручив атестованим судовим експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на вирішення якої було винесено наступне питання: "Яка станом на 09.07.2015 була ринкова вартість прав вимоги за 42 кредитними договорами, які були відступлені за договором про відступлення прав вимоги від 09.07.2015 № заг, укладеним між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс" згідно з додатком № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 09.07.2015 № заг?".
Листом від 11.07.2019 № 9396-19 Київський науково-дослідний інститут судових експертиз повідомив, що експертиза не проведена, у зв`язку із неможливістю її проведення через відсутність в реєстрі методики щодо встановлення ринкової вартості прав вимоги за кредитними договорами, які є об`єктом дослідження.
Тобто, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про наявність підстав для вирішення даного спору виходячи з наявних в матеріалах справи доказів.
Так, як вже зазначалось, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк" від 09.07.2015 № 130 вирішено розпочати процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у банку.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
За результатами перевірки, здійсненої відповідно до ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.
Разом з тим, відповідно до правового висновку Верховного Суду, що міститься у постанові від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16,  правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку  (уповноваженої особи Фонду). Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої  ст. 215 ЦК України  та частини третьої  ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою  ст. 38 цього Закону  перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також наступають для сторін в силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків, тому не може вважатись одностороннім правочином, адже він не є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків ані у банку, ані у іншої сторони правочину, віднесеного наказом до нікчемних. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку як суб`єкта господарювання, виданим керівником банку в межах своїх повноважень.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/24198/16, від 04.07.2018 у справі № 819/353/16, від 05.12.2018 у справі № 826/23064/15, від 27.02.2019 у справі № 826/8273/16.
Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги про визнання протиправними дій Уповноваженої особи щодо застосування наслідків нікчемності правочинів взагалі не можуть розглядатись в судах (у тому числі і адміністративних, цивільних, господарських).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.07.2019 у справі № 910/10364/16.
Згідно із ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.
Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал банк" здійснено перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, та встановлено, зокрема, наявність правочину по відступленню права вимоги за 42 кредитними договорами за договором про відступлення прав вимоги від 09.07.2015 № заг, укладеним між ПАТ "Радикал Банк" та ТОВ "Компанія з управління активами "АРБ Інвестменс", який діяв від імені, в інтересах та за рахунок Закритого недиверсифікованого венчурного пайового інвестиційного фонду "Джерело", що є нікчемним з підстав, визначених ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", про що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Радикал Банк" повідомлено другого відповідача та позичальників за кредитними договорами - треті особи 1-25 у даній справі, права вимоги за якими відступлені за нікчемним договором. Зазначені повідомлення залучені до матеріалів справи. 
Відповідно до ст. 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.
За приписами ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).
Відповідно до звіту від 28.12.2015 реєстраційний № 18-12/2015/1 про незалежну оцінку прав вимоги за кредитним портфелем ПАТ "Радикал банк" - 41 кредиту юридичних осіб, з метою визначення величини їх ринкової вартості, проведеного ПП "Ві Ай Пі Департамент", оцінювачем Ковальским Ю.М. , ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 09.07.2015 без ПДВ складала 259 998 910 грн.
Згідно із висновком ТОВ "Центр судових експертиз "Альтернатива" за  результатами проведення комплексного експертного дослідження від 29.07.2016 № 43/16, здійсненого судовими експертами Максименко Т.О. та Маркус Я.І. , звіт з оцінки 41 кредиту юридичних осіб, з метою визначення величини їх ринкової вартості у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.
Відповідно до звіту від 28.12.2015 реєстраційний № 18-12/2015/2 про незалежну оцінку прав вимоги за кредитним портфелем ПАТ "Радикал банк" - 11 кредитів фізичних осіб, з метою визначення величини їх ринкової вартості, проведеного ПП "Ві Ай Пі Департамент", оцінювачем Ковальским Ю.М. , ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 09.07.2015 без ПДВ складала 163 505 525 грн. а відповідно до звіту від 28.12.2015 реєстраційний № 18-12/2015/3 про незалежну оцінку прав вимоги, що належить ПАТ "Радикал Банк" за кредитним договором № КЛ-4649/1-840 від 26.12.2014 між ПАТ "ДТЗ" та ПАТ "Радикал банк" з метою визначення величини ринкової вартості, проведеного ПП "Ві Ай Пі Департамент", оцінювачем Ковальским Ю.М. , ринкова вартість об`єкта оцінки станом на 09.07.2015 без ПДВ складала 442 000 грн.
Тобто, згідно із вказаними вище звітами, ринкова вартість права вимоги за 41 кредитом юридичних осіб, 11 кредитами фізичних осіб та кредитним договором № КЛ-4649/1-840 від 26.12.2014 укладеного між ПАТ "ДТЗ" та ПАТ "Радикал банк" складає суму у розмірі 423  949  435,00 грн., а не 249  827  030,78 грн. як зазначено у договорі від 09.07.2015 № заг.
Отже, приведені обставини свідчать про те, що ціна відступлення прав вимоги з урахуванням змін до договору складала 249  827  030,78 грн., в той же час як перший відповідач здійснив відчуження банківських активів на загальну суму у розмірі 769  654  346,11 грн.
Таким чином, ринкова вартість майнових прав станом на 09.07.2015 становила суму у розмірі 423  949  435,00 грн., натомість ціна відступлення прав вимоги визначена в розмірі 249  827  030,78 грн., що на 173  677  404,22 грн. менша, і відрізняється від ринкової вартості на 40,96%.
З огляду на описані обставини та положення законодавства про оцінку майна, слідує, що право вимоги відчужено першим відповідачем на користь другого відповідача за ціною нижчою, як від розміру відступленої заборгованості, так і від ринкової вартості майнових прав, що перевищує 20% та підпадає під підстави недійсності правочинів, визначені п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Позивач у позовній заяві та в апеляційній скарзі, як на підставу для визнання спірного договору недійсним, зазначає ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне вказати наступне.
У постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла наступних висновків: "суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини". Аналогічну правову позицію викладено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №  924/1473/15 (провадження № 12-15гс19), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №  761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18).
Отже, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу.
Частиною 2 ст. 215 ЦК України унормовано, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Укладений першим та другим відповідачем договір від 09.07.2015 №  заг є недійсним в силу закону, тобто нікчемним правочином, який не потягнув за собою правомірних правових наслідків, адже був вчинений не в рамках позитивного правового поля. На думку суду до описаної ситуації за аналогією було б прийнятно застосувати концепцію "плодів отруєного дерева", що вживається Європейським судом з прав людини (не вірна дія не породжує правомірних наслідків).
Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем як зацікавленою особою способу захисту, суд звертає увагу на визначення можливої ефективності такого способу з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у п. 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) 1996 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява № 38722/02).
Разом з тим, належно обраним способом захисту, з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є і той, що не передбачений законом, однак основним критерієм можливості його застосування є визначення його ефективності (забезпечення реального захисту прав та інтересів).
Суд зазначає, що у кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним, та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).
При розгляді заявленого спору встановлено, що має місце укладення нікчемного правочину, а саме договору від 09.07.2015 № заг.
Однією із засад господарського судочинства визначено диспозитивність, яка, в силу положень ч. 1 ст. 14 ГПК України визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням викладено та в силу положень ч. 1 ст. 74 ГПК України саме на позивача покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.
Разом з тим, позивачем ані у позовній заяві, ані у апеляційній скарзі підстав нікчемності договору про відступлення права вимоги не спростовано, а відповідно і не доведено обґрунтованості заявлених ним позовних вимог, як і не обґрунтовано того, яким чином визнання недійсним нікчемного договору відступлення прав вимоги № заг від 09.07.2015, укладеного між першим та другим відповідачем, призведе до поновлення його порушених прав.
З огляду на викладене, визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.
Крім того, суд зазначає, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою особи, яка не є його стороною, також не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав такої особи, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 09.07.2019 №  910/17258/17.
За вказаних обставин, позовна вимога Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання недійсним спірного договору не підлягає задоволенню, оскільки позивач просить застосувати неналежний спосіб захисту, у зв`язку із чим, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.
Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.
Посилання другого відповідача на те, що у справах № 904/8033/16, №  925/1798/15, № 911/5087/15 вже розглядались вимоги про визнання недійсним договору відступлення прав вимоги № заг від 09.07.2015 є безпідставними, оскільки підстави для визнання вказаного договору у зазначених справах є відмінними від підстав позову у справі № 911/3474/17.
Як вже зазначалось, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Радикал Банк" від 09.07.2015 № 130 вирішено з 10 липня 2015 року розпочати процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 10.07.2015 до 09.10.2015, призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Банку Шевченка Олександра Володимировича , а рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Радикал Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку" від 09.11.2015 № 203 розпочато процедуру ліквідації банку з 10.11.2015 до 09.11.2017, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора банку Савельєвій Анні Миколаївні на два роки з 10.11.2015 до 09.11.2017, включно.
Таким чином, саме Савельєвій Анні Миколаївні було делеговано здійснення повноважень, в тому числі тих, на які посилається позивач та які визначені у ст.ст. 38 та 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"
Тобто, відповідно до норм статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" заявляти позови від імені неплатоспроможного банку має право Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй таких повноважень.
Відповідним рішенням Виконавчої дирекції Фонду уповноваженою особою Фонду на ліквідацію першого відповідача/ПАТ "Радикал Банк" було призначено Савельєву А.М., яка і виконує функції керівника такого неплатоспроможного банку, з правом у тому числі заявлення позовів від його імені. Отже, за умови чинності повноважень уповноваженої особи Фонд безпосередньо, як юридична особа, не має права на звернення до суду з позовом в інтересах першого відповідача/ПАТ "Радикал Банк".
Аналіз першого речення частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" наступного змісту: "Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право:" із застосуванням граматичного способу тлумачення норм права у системному взаємозв`язку з частиною 3 статті 47 цього Закону свідчить про те, що вживання законодавцем у вказаній нормі саме розділового сполучника "або", а не єднального "та", "і" означає неможливість одночасної реалізації Фондом безпосередньо та призначеною ним уповноваженою особою тотожних функцій, зокрема органу управління неплатоспроможного банку.
Таким чином, з моменту запровадження в банку тимчасової адміністрації (ліквідації) Фонд набуває повноважень органів управління та контролю банку з метою реалізації покладених на нього чинним законодавством функцій та може діяти особисто або шляхом делегування своїх повноважень (всіх або частини) відповідній уповноваженій особі. При цьому банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
При цьому внаслідок делегування Фондом своїх повноважень ліквідатора конкретного банка визначеній ним уповноваженій особі саме остання одноосібно набуває повноважень органу управління банку та з метою їх реалізації має право у тому числі заявляти та підписувати від імені банку позови до суду. Натомість Фонд безпосередньо у цьому випадку (делегування повноважень), хоча і залишається носієм законодавчо закріплених за ним повноважень органу управління банку, тобто відповідних повноважень не втрачає, проте на період делегування втрачає правомочності з їх реалізації, якими на цей період наділяється виключно уповноважена особа Фонду. В іншому випадку одночасна реалізація вказаних повноважень як Фондом безпосередньо, так і уповноваженою особою Фонду, означатиме існування одночасно двох окремих органів управління юридичної особи з тотожним змістом повноважень та функцій, у тому числі представництва юридичної особи, що суперечить змісту вищенаведених положень статей 34, 37, 47 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.10.2018 у справі №  916/2024/17.
Доказів відкликання Фондом делегованих уповноваженій особі повноважень органу управління банку на момент звернення до суду з позовом в даній справі судом апеляційної інстанції не встановлено. Отже, внаслідок делегування повноважень органу управління ПАТ "Радикал Банк" уповноваженій особі Фонду, сам Фонд, як юридична особа, на період делегування позбавлений можливості реалізації таких повноважень, а отже не має права звертатися особисто до суду з позовом від імені ПАТ "Радикал Банк".
Слід зазначити, що Фонд звернувся з позовом до ПАТ "Радикал Банк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "АРБ Інвестментс", а не в особі ПАТ "Радикал Банк" тому, посилання другого відповідача на правову позицію викладену, зокрема, у постанові Касаційного господарського суду від 17.10.2018 у справі №  916/2024/17, є безпідставним. 
Також, на думку колегії суддів апеляційного господарського суду, застосовуючи приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України, не можна керуватися позицією універсальності й абсолютності та в інших судових спорах вважати обставинами, які не потребують доказування фактичні витяги з текстів судових рішень, постановлених за участю тих же сторін та осіб, пов`язаних з ними витікаючими правовідносинами й договорами.
Щодо вказівок, викладених у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.11.2018 у справі № 911/3474/17, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у зв`язку із визнанням договору відступлення прав вимоги № заг від 09.07.2015 нікчемним на підставі п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", підстави для дослідження недійсності вказаного правочину відсутні. 
З огляду на вищевикладене, правові підстави для скасування рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі №  911/3474/17 та для задоволення апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відсутні.
Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Скаржником у апеляційній скарзі не наведено порушень норм процесуального права, передбачених ч. 3 ст. 277 ГПК України, що є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.
Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі №  911/3474/17.
Скаржником, на підтвердження доводів щодо неправильного застосування норм процесуального та матеріального права, не наведено обставин, які б свідчили про наявність таких порушень.
Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.  
За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення позову, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.
З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, згідно із ст. 129 ГПК України.
Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 22.10.2019 у справі №  911/3474/17 залишити без змін.
3. Судові витрати покласти на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.
4. Справу № 911/3474/17 повернути до Господарського суду Київської області.

Повний текст постанови складено 20.05.2020.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286- 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Гаврилюк 

Судді                                                                                В.В. Сулім

                                                                                Б.О. Ткаченко