ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2020 року 
м. Харків

Справа № 638/19731/17
Провадження № 22-ц/818/854/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
Суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

Учасники справи :
Позивач:        Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садова гірка»,
Відповідач: ОСОБА_1 , 
Третя особа - Харківська міська рада,
                              
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садова гірка» до ОСОБА_1 , третя особа - Харківська міська рада, про стягнення заборгованості, 

за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 вересня 2019 року, ухвалене суддею Грищенко І.О., -

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садова гірка» звернулось до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиті комунальні послуги у розмірі 33 549,87 грн, 3% річних в розмірі 1 286,00 грн, інфляційне збільшення боргу в розмірі 6 213,08 грн та судові витрати.

Позов мотивований тим, що в житловому будинку  АДРЕСА_1 , яка за даними Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно обліковується у власності територіальної громади м. Харкова. Відповідно до інформації Управління з обліку та розподілу житлової площі Департаменту житлового господарства Харківської міської ради від 15.04.2014 року, на підставі рішення Дзержинської районної у м. Харкові ради від 11.05.2010 року № 99/1 сім`ї ОСОБА_1  у складі двох осіб видано ордер на житлове приміщення квартиру  АДРЕСА_2 . Наймачем вказаної квартири з травня 2010 року по теперішній час є відповідач, який є споживачем житлово-комунальних послуг (особовий рахунок НОМЕР_1 ), які надаються позивачем, однак систематично не сплачує комунальні послуги та внески на витрати на утримання житлового будинку та прибудинкової території. Станом на 28.12.2017 року за період з грудня 2014 року по грудень 2017 року сума заборгованості становить 33 549,87 грн. Відповідач, як боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три відсотки річних від простроченої суми. 

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2019 року позов Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садова гірка» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Садова гірка» заборгованість за період з грудня 2014 року по грудень 2017 року за сплату комунальних послуг в розмірі 33 549,87 грн, 3% річних в розмірі 1 286,00 грн, інфляційне збільшення боргу в розмірі 6 213,08 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСББ «Садова гірка» судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 600 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСББ «Садова Гірка» щомісяця надає комунальні послуги з утримання житлового будинку та прибудинкової території.  ОСОБА_1  в період часу з 2014 року по кінця 2017 року за спожиті послуги коштів не сплачував. Скарг з його боку на ненадання послуг або про неякісні послуги не надходило. 

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Зазначає, що позивач не має державного акту на право власності чи користування земельною ділянкою, а суд своїм рішенням зобов`язав відповідача сплачувати заборгованість за утримання самовільно захопленої позивачем земельної ділянки, яка належить до земель запасу м. Харкова, безпідставно називаючи її прибудинковою територією. Власником квартири АДРЕСА_3 є Харківська міська рада, виконавчі органи якої не надавали відповідачу доручення для участі в управлінні частки спільного майна. Зобов`язання відповідача щодо витрат на управління багатоквартирним будинком виникло з 1 липня 2015 року - з дня набрання чинності Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Судом не враховано, що рішення загальних зборів ОСББ «Садова гірка» стосується лише власників квартири будинку та не стосується наймачів, орендарів та інших користувачів. Судом не з`ясована наявність або відсутність спільного майна багатоквартирного будинку, за утримання якого позивач просить сплатити заборгованість. Позивач не надав, а суд не витребував розрахунок тарифів на послуги з утримання будинків і споруд окремо та прибудинкової території. Також посилається на порушенням судом першої інстанції норм процесуального права.

Представником позивача до апеляційного суду надано відзив, в якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановлені під час розгляду справи.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Положеннями статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 13.12.2010 року проведено державну реєстрацію Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Садова гірка» за адресою: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 (а.с. 5).

Власником квартири АДРЕСА_2 є Територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради (а.с. 110).

14.05.2010 року сім`ї ОСОБА_1 у складі двох осіб видано ордер на житлове приміщення № 122271 на право зайняття приміщення житловою площею 18.1 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 112).

Згідно з рішенням загальних зборів ОСББ «Садова гірка» від 9 жовтня 2011 року встановлено розмір щомісячних внесків на утримання квартири в розмірі 6,50 грн. за 1 м. кв. Крім того, в обов`язки власника квартири входить також оплата компенсації вартості спожитих комунальних послуг (водо забезпечення та водовідведення, газ, теплопостачання). 
  
За даними розрахунку внесків на утримання будинку та прибудинкової території в період з грудня 2014 року по грудень 2017 року заборгованість ОСОБА_1 становить 33 549,87 грн.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг закріплений, зокрема, у статті 162 Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що зобов`язання із здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком у разі здачі в найм (оренду) квартир державної або комунальної власності несуть наймачі (орендарі) таких квартир.

Відповідач у встановленому законом порядку не відмовлявся від надання послуг позивачем, доказів ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати, відповідачем надано не було.

Ураховуючи те, що  ОСОБА_1 належним чином не виконував своїх обов`язків щодо оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг з утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого утворилась заборгованість у визначеному позивачем розмірі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Оскільки боржник своєчасно не виконав грошове зобов`язання, суд першої інстанції правомірно застосував положення частини другої статті 625 ЦК України, якою передбачено стягнення суми заборгованості з урахуванням трьох відсотків та індексу інфляції.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування розрахунків заборгованості, не доведено відсутність у нього заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, іншого розрахунку заборгованості на спростування наданого позивачем розрахунку не надано.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача державного акту на право власності чи користування земельною ділянкою навколо житлових будинків АДРЕСА_6 колегія суддів відхиляє, оскільки предметом розгляду справи є не сама земельна ділянка, а послуги, які надає позивач по обслуговуванню частини прилеглої до багатоквартирного будинку території, зокрема, насаджень біля будинку, проїзду та проходу до під`їздів.

Позивач несе витрати на утримання прилеглої до будинку території в належному стані та місць загального користування.

Відповідач не спросував фактів надання позивачем послуг на утримання місць загального користування, в тому числі частини земельної ділянки, яка слугує для проходу, під`їзду до будинку.

Доводи відповідача про самовільне використання земельної ділянки і спонукання його до порушення закону, колегія суддів розцінює як бажання уникнути обов`язку сплачувати фактичні послуги. Без використання земельної ділянки мешканці будинку будуть позбавлені можливості потрапити до власних осель.

Відповідач отримавши квартиру в найм у 2010 році не використовує її для проживання, тому на думку колегії намагається не брати участь в утриманні загальних місць користування, що є неприпустимим, оскільки залежить від його волевиявлення і його право не може підлягати захисту за рахунок інших мешканців будинку.

Отже, відмова від укладення договору, від оплати рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості.

Твердження відповідача про неправильність та неповноту розрахунків заборгованості за надані комунальні послуги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки останнім не надано за правилами ст. 81 ЦПК України доказів, які б свідчили про інший розмір заборгованості та підтверджували б неправильне нарахування складових заборгованості.

Не заслуговують на увагу й доводи відповідача про недоведеність позивачем якості та обсягу наданих послуг, оскільки саме відповідач у разі незгоди з якістю наданих послуг або їх відсутністю повинен надати суду докази на підтвердження таких фактів.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційний суд не встановив.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 видано ордер на житлове приміщення № 122271 на право зайняття приміщення житловою площею 18.1 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 та він є наймачем квартири і відповідно до ст. 68 ЖК УРСР зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Отже, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 16 вересня 2019 року - залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. В силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий                                                                                         С.С. Кругова

Судді                                                                                             О.В. Маміна

                                                                                                       Н.П. Пилипчук