ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
«10» березня 2020 року
м. Харків
справа № 640/14883/19-ц
провадження № 22ц/818/1266/20
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого -         Бурлака І.В. (суддя-доповідач),
суддів -         Хорошевського О.М., Яцини В.Б.,
за участю секретаря – Колосовської А.Р.
учасники справи: 
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідачі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс», ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Калінчук І.В.,
треті особи - Державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Богославець С.В., Лебедєва Т.А., Васильченко Н.Т.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2019 року в складі судді Губської Я.В.
в с т а н о в и в:
У липні 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Богославця Сергія Володимировича, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення державного реєстратора та поновлення права власності та просив скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Богославця С.В., індексний № 47894009, від 22 липня 2019 року про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс» на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; поновити право власності на зазначену квартиру за ним, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , вирішити питання щодо судових витрат.

16 серпня 2019 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс», ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Калінчук Ірини Володимирівни, треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Богославець Сергій Володимирович, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення державної реєстрації та витребування майна з чужого незаконного володіння, у якому просив витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на його користь, а також на користь ОСОБА_3 і ОСОБА_4 нерухоме майно – трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; скасувати запис про державну реєстрацію права власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 , внесений на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01 серпня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Калінчук І.В. за реєстровим номером 1103, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 48057827, від 01 серпня 2019 року, вирішити питання щодо судових витрат.

Також, 16 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що 25 липня 2019 року він дізнався, що 19 липня 2019 року державним реєстратором Богославцем С.В. зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс» право власності на квартиру  АДРЕСА_1 , яка раніше належала йому, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , та була передана ними у іпотеку, в результаті чого звернувся до суду з позовом у цій справі.

Вказав, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року у цій справі його заяву про забезпечення позову задоволено та заборонено вчиняти дії, направлені на відчуження спірної квартири; заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс» та його представникам проникати, входити до спірної нерухомості, здійснювати дії щодо обмеження доступу до нерухомого майна, виселяти зареєстрованих осіб з вказаної квартири на період вирішення цієї справи в суді.

Однак, незважаючи на наявність цієї ухвали, 01 серпня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс» укладено договір купівлі-продажу спірної квартири з ОСОБА_2 , у зв`язку з чим ним подано уточнений позов у цій справі про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Зазначив, що набувач, який незаконно оформив за собою право власності на належну йому квартиру, намагається терміново продати її до винесення судом рішення у справі, навіть, незважаючи на пряму заборону здійснення таких дій, що робить в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Вказав, що у спірній квартирі зареєстровані він, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та дві неповнолітні особи – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначив, що ОСОБА_2 має намір у будь-який момент здійснити продаж нерухомості третім особам, та існує можливість виселення їх зі спірної квартири, чим буде, зокрема, порушено право неповнолітніх осіб на житло.

Просив вжити заходи забезпечення позову шляхом встановлення заборони будь-яким реєстраційним службам, державним реєстраторам, нотаріусам, особам, що мають доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати будь-які рішення та здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно реєстрації/перереєстрації права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 та її представникам проникати, входити до спірної нерухомості, здійснювати дії щодо обмеження доступу до нерухомого майна, виселяти зареєстрованих осіб з вказаної трикімнатної квартири на період вирішення цієї цивільної справи в суді.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2019 року заяву ОСОБА_1 – задоволено; вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони реєстраційним службам, державним реєстраторам, нотаріусам, особам, що мають доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії стосовно реєстрації/перереєстрації права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; заборонено ОСОБА_2 та її представникам проникати, входити до спірної нерухомості, здійснювати дії щодо обмеження доступу до нерухомого майна, виселяти зареєстрованих осіб з вказаної трикімнатної квартири на період вирішення цивільної справи №640/14883/19 у Київському районному суді м. Харкова.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми процесуального права.

Зокрема, вважала, що не наведено підстав для вжиття заходів забезпечення позову, не надано доказів на підтвердження ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, поновлення прав позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову, а також не вирішено питання щодо зустрічного забезпечення.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Матеріали справи містять відомості про належне повідомлення учасників справи. 

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Виходячи з вимог закону, обставин справи, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу  ОСОБА_2 необхідно задовольнити частково, ухвалу суду – скасувати.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що вжиті заходи забезпечення позову є співмірними заявленим позовним вимогам та є ефективним способом захисту порушеного права заявника.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися повністю не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.
Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з частиною 2 статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. 

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача (заявника). Вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, а не його обов`язком. Тому при вирішенні питання щодо заяви про забезпечення позову суд враховує не лише доводи, викладені у відповідній заяві, а й інші наявні матеріали цивільної справи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Як вбачається з матеріалів оскарження ухвали ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Богославця С.В., Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування рішення державного реєстратора та поновлення права власності.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року відкрито провадження у справі (а. с. 14).

Спір між сторонами виник у зв`язку з тим, що у забезпечення виконання зобов`язань  ОСОБА_1  за договором про іпотечний кредит № 22-12-53 від 07 березня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Меркурій» та ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , яка діяла за себе особисто та від імені ОСОБА_4 , 07 березня 2008 року укладено іпотечний договір № 22/2-15-53. Предметом договору іпотеки є належна їм на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18 березня 1998 року за номером № 2-98-107809 квартира АДРЕСА_1 (а. с. 4, 5-6, 7-9).

У зв`язку з укладенням договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором та іпотечним договором від 19 липня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс» набуло прав кредитора та іпотекодержателя у вказаному договорі іпотеки, на підставі чого 19 липня 2019 року право власності на вищевказану квартиру згідно з рішенням державного реєстратора Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоницівської селищної ради Харківської області Богославця С.В. зареєстровано за товариством, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 липня 2019 року (а. с. 10-11).

Із інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 30 липня 2019 року вбачається, що у спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 12).

ОСОБА_1 в обґрунтування позову про скасування вказаного рішення державного реєстратора та визнання за ним права власності на спірну квартиру посилався на те, що іпотекодержателем не надіслано йому іпотечне повідомлення, не дотримано порядку звернення стягнення на предмет іпотеки та реєстрації права власності, не надано іншого житлового приміщення.

Також, у липні 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити вчиняти дії, направлені на відчуження спірної трикімнатної квартири, заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс» та його представникам проникати, входити до спірної нерухомості, здійснювати дії щодо обмеження доступу до нерухомого майна, виселяти зареєстрованих осіб з квартири на період вирішення справи в суді.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30 липня 2019 року, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 05 грудня 2019 року, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено та заборонено вчиняти дії, направлені на відчуження трикімнатної квартири АДРЕСА_1 ; заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс» та його представникам проникати, входити до спірної нерухомості, здійснювати дії щодо обмеження доступу до нерухомого майна, виселяти зареєстрованих осіб з вказаної квартири на період вирішення цієї справи в суді (а. с. 15-17).

Однак, 01 серпня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, на підставі якого право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23 грудня 2019 року (а. с. 36-38).
У зв`язку з чим, 16 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом у цій справі, у якому зазначив у числі відповідачів набувача квартири ОСОБА_2 та просив витребувати з її незаконного володіння спірну квартиру і скасувати запис про державну реєстрацію її права власності на вказану квартиру.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2019 року прийнято уточнену позовну заяву (а. с. 28).

Внаслідок переходу права власності на спірну квартиру до ОСОБА_2 16 серпня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду вищевказану заяву про забезпечення позову, у якій просив заборонити приймати будь-які рішення та здійснювати будь-які реєстраційні дії стосовно реєстрації/перереєстрації права власності на спірну квартиру та заборонити ОСОБА_2 та її представникам проникати, входити до спірної нерухомості, здійснювати дії щодо обмеження доступу до нерухомого майна, виселяти зареєстрованих осіб з неї.

Виходячи з встановлених судом обставин, оскільки позов ОСОБА_1 має майновий характер, він оспорює законність набуття відповідачами права власності на іпотечну квартиру та просить її витребувати, прагнучи відновити своє право власності на спірне нерухоме майно, існує загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав  позивача у разі задоволення позову, адже у разі відчуження квартири виконати майбутнє судове рішення буде неможливо, тому його заява про забезпечення позову є доцільною. У разі відчуження вказаного майна, відновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, буде неможливим, і він буде вимушений здійснювати додаткові процесуальні дії для відновлення свого порушеного права, зокрема, залучати до участі у справі нових учасників, пред`являти нові позовні вимоги, тощо, що призведе до порушення строків розгляду даної справи.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 грудня у справі № 372/135/19-ц (провадження № 61-13744св19), від 11 грудня 2019 року у справі № 483/478/19-ц (провадження № 61-11623св19).

Враховуючи, що ОСОБА_2 є новим учасником справи, яка є на сьогодні власником спірної квартири, судова колегія вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 задовольнити частково шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати спірну трикімнатну квартиру на період вирішення цивільної справи №640/14883/19 у Київському районному суді м. Харкова

Такий спосіб забезпечення позову передбачений чинним законодавством та ґрунтується на положенні статті 150 ЦПК України, за змістом якої позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії, а також є співмірним заявленим вимогам.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 , що судом не вирішено питання щодо зустрічного забезпечення, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали. Крім того, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України підстав, за яких суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, матеріали оскарження ухвали не містять. При цьому, відповідачка не позбавлена можливості звернутися до суду першої інстанції з клопотанням про зустрічне забезпечення за наявності для цього передбачених законом підстав.

Разом з тим, вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони реєстраційним службам, державним реєстраторам, нотаріусам, особам, що мають доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії стосовно реєстрації/перереєстрації права власності на нерухоме майно, заборони ОСОБА_2 та її представникам проникати, входити до спірної нерухомості, здійснювати дії щодо обмеження доступу до нерухомого майна, виселяти зареєстрованих осіб з вказаної квартири, судова колегія вважає не співмірними з заявленими вимогами, враховуючи, що перераховані у заяві ОСОБА_1 особи не конкретизовані та не залучені до участі у справі, а ОСОБА_2 на сьогодні є власницею спірної квартири і її право власності до того часу, поки не буде доведено зворотне, не повинно порушуватися, оскільки вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Статтею 204 ЦК України закріплена презумпція правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Оскільки до вирішення справи по суті презумпція правомірності набуття ОСОБА_2 спірного майна не спростована, обмеження її у користуванні таким майном перешкоджає їй у реалізації правомочностей власника.

Співмірність під час вжиття заходів забезпечення позову передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.
При цьому, позивачем не наведено зв`язку між вказаними заходами забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможні такі заходи забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб жодним чином не впливає на виконання можливого рішення суду про скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на спірну квартиру та витребування квартири на його користь.

За таких умов, враховуючи необхідність під час вжиття заходів забезпечення позову дотримуватись вимог щодо розумності, обґрунтованості та співмірності виду забезпечення позову, зазначеного у заяві, з заявленими вимогами, та збалансованості інтересів учасників справи, слід дійти висновку, що для забезпечення виконання можливого судового рішення у цій справі доцільним та достатнім буде вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчинення дій, спрямованих на відчуження спірної квартири, без заборони реєстраційним службам, державним реєстраторам, нотаріусам, особам, що мають доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, здійснювати реєстраційні дії стосовно реєстрації/перереєстрації права власності на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 та заборони проникнення та входження відповідачки до такого майна, здійснення дій щодо обмеження доступу до нього та виселення зареєстрованих осіб з неї.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції на зазначене і вимоги закону уваги не звернув та визначив не ефективний спосіб захисту порушеного права заявника.

У зв’ язку з чим ухвала суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга – частковому задоволенню.

Посилання ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову на те, що у спірній квартирі зареєстровані неповнолітні особи, та їх виселення порушить їх право на житло, судова колегія не приймає, оскільки зазначені обставини не пов`язані з предметом спору та виконанням можливого рішення суду, на забезпечення якого мають бути спрямовані вжиті судом заходи.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується спір по суті.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст.374, ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2019 року - скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову – задовольнити частково.

Забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_2 відчужувати трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 на період вирішення цивільної справи №640/14883/19 у Київському районному суді м. Харкова.

В іншій частині заяву  ОСОБА_1 про забезпечення позову – залишити без задоволення.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.
Головуючий                                                            І.В. Бурлака

Судді                                                                 О.М. Хорошевський

                                                                       
                                                                       В. Б. Яцина

Повний текст постанови складено 16 березня 2020 року.