Ухвала
 
12 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 145/1554/17
провадження № 61-4078ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобентону» на постанову  Вінницького апеляційного суду від 06 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобентону» про визнання недійсними та скасування наказів,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила: визнати недійсними та скасувати всі накази  Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобентону» (далі - ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобентону»), видані 30 червня 2017 року; визнати недійсними та скасувати накази ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобентону» від 29 червня 2017 року № 3 та від 20 липня 2017 року № 4 про притягнення її до дисциплінарної відповідальності; визнати недійсними та скасувати всі накази ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону», видані стосовно працівників юридичної служби підприємства та осіб, які мали бути прийняті в юридичну службу при її наявності, якщо вони не були затверджені особисто нею згідно з пунктом 9 частини третьої посадової інструкції начальника юридичної служби від 14 грудня 2015 року, як такі, що є недійсними без відповідного затвердження.
 
Позов ОСОБА_1 обґрунтовано тим, що з 2015 року вона працює у ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобентону» на посаді начальника юридичної служби. Наказом ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» від 29 червня 2017 року № 3 її притягнуто до дисциплінарної відповідальності у виді догани за невиконання службових обов`язків щодо здійснення розпорядження голови правління про надання інформації по судових справах за участю підприємства. Вказаний наказ було видано в день, коли вона перебувала у відрядженні в місті Вінниці у зв?язку з виконанням службових обов`язків, пов`язаних з представництвом інтересів підприємства в суді. 30 червня 2017 року працівники підприємства повідомили їй про наявність цього наказу, однак вона ознайомилася з ним лише 20 липня 2017 року. 20 липня 2017 року ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобентону» видало наказ № 4 про оголошення їй догани у зв`язку з невиконання наказів від 22 червня 2017 року № 82 про передання всіх договірних і судових справ, які знаходяться у юридичній службі, та від 30 червня 2017 року № 89 про надання нею пояснення і копій документів. Вказівки, викладені у вищезазначених наказах, не входять до її посадових обов`язків, визначених її посадовою інструкцією. Крім того, наказ № 89 виданий головою правління підприємства в день його фактичної відсутності на роботі у зв`язку з відрядженням, а тому не міг бути ним виданий та підписаний. Вона не вчиняла дисциплінарних проступків, а застосування до неї дисциплінарних стягнень відбулося внаслідок упередженого ставлення до неї керівництва підприємства в особі голови правління, повноваження якого не підтверджені, з метою примушування до звільнення. Накази не містять викладу обставин, що стали підставою для їх видання та конкретних фактів невиконання або неналежного виконання покладених на неї трудових обов`язків.
 
Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
 
Постановою Вінницького апеляційного суду від 06 лютого 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 23 вересня 2019 року скасовано і ухвалено нове судове рішення. Позов задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» від 29 червня 2017 року № 3 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» - оголошення догани начальнику юридичної служби ОСОБА_1. Визнано незаконним та скасовано наказ ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» від 20 липня 2017 року № 4 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» - оголошення догани начальнику юридичної служби ОСОБА_1. Визнано незаконним та скасовано наказ ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» від 30 червня 2017 року № 89, яким  начальника юридичної служби ОСОБА_1 зобов`язано надати пояснення та копії документів, відправлених від імені підприємства 19 червня 2017 року № 860/02 та № 861/02 і розпоряджень від 26 червня 2017 року № 30, від 27 червня 2017 року № 31, від 27 червня 2017 року № 32. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.
 
25 лютого 2020 року ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобентону» подало засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову  Вінницького апеляційного суду від 06 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення.
 
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Предметом позову в цій справі є визнання недійсними та скасування наказів ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» про притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності та про зобов`язання надати пояснення і копії документів.
 
Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України ця справа не відноситься до тієї категорії справ, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження. 
 
Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.
 
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, за статтею 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи      від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цих Рекомендацій скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня  1997 року). 
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
 
Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у малозначній справі і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобентону» на постанову  Вінницького апеляційного суду від 06 лютого 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Гніванський завод спецзалізобентону» про визнання недійсними та скасування наказів.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	С. О. Карпенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов