УХВАЛА

04 червня 2020 року 
м. Київ

Справа №  904/5971/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова    Є.    В.- головуючого, Мачульського Г. М., Кушніра І. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллацио"

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2020 у справі

за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Діксон" про стягнення 91 831    104,03 грн, 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2019     позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Діксон" на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк"10 233 489 грн 32 коп. заборгованості за кредитом,     3 230 278 грн 24 коп.    - заборгованості по процентам за користування кредитом, 859 018 грн 70 коп. - пені, 73134455 грн 67 коп. - винагороди за користування кредитом, 1 000 грн -    штрафу (фіксована частина), 4372862 грн 10 коп.    - штрафу (відсоток від суми заборгованості), 240 000 грн - витрат по сплаті судового збору.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллацио", яке не приймало участі у справі та вважає, що його права порушені, звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на недоведеність фактичних обставин справи, не надання судом оцінки доводам сторін, необхідність призначення по справі судової економічної експертизи, яка не була призначена судом не зважаючи на заявлені клопотання, просив рішення скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2020 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛАЦИО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2019 залишено без руху. Апелянту надано право протягом встановленого судом строку усунути недоліки апеляційної скарги: сплатити судовий збір у сумі 360 000,00 грн, докази чого надати суду, а також докази надіслання копії апеляційної скарги учасникам справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2020 повернуто апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛАЦИО" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2019 скаржнику.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллацио" 06.05.2020 звернулося до Верховного Суду, через Центральний апеляційний господарський суд, з касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2020 (колегія суддів: Широбокова Л. П., Орєшкіна Е. В., Кузнецова І. Л.)

Згідно з витягом з протоколу передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 18.05.2020 у справі визначено колегію суддів у складі: Баранець О. М. (головуючий суддя), судді: Стратієнко Л. В., Студенець В. І.

У зв`язку з відпусткою судді Баранця О.М. проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, відповідно до протоколу від 20.05.2020 справу передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Краснов Є. В.- головуючий, Мачульський Г. М., Кушнір І. В.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460-ІХ внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, які набрали чинності з 08.02.2020.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллацио" подало касаційну скаргу 06.05.2020, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції Центрального апеляційного господарського суду. Отже зазначена касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, що діє після набрання чинності Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ" від 15.01.2020 № 460-ІХ.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллацио", колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Касаційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллацио" мотивована тим, що ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2020 у справі № 904/5971/17 прийнята з порушенням статті 129 Конституції України, частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір", оскільки таким чином обмежується право скаржника на апеляційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках -на касаційне оскарження судового рішення. 

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. 

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими, ніж для звичайної заяви "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France) від 23.10.1996; "Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії" (Brualla Gomez de laTorre v. Spain) від 19.12.1997).

Відповідно до частини 2 статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Отже, закон надає Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені в частині 2 статті 293 ГПК України, що повністю узгоджується з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, положеннями статті 129 Конституції України, завданнями і принципами господарського судочинства.

Підставою для постановлення судом апеляційної інстанції ухвали від 18.03.2020 про повернення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллацио" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2019 стало невиконання заявником вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 17.02.2020, якою його апеляційну скаргу було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення зазначених в ній недоліків, а саме надання доказів сплати судового збору у розмірі 360    000,00 грн.

Копія ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 17.02.2020 була надіслана на адресу апелянта, що зазначена ним в поданій апеляційній скарзі: 49094,м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 32. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №4900079759797 відправлення вручене 26.02.2020. Враховуючи, що ухвалу суду про залишення апеляційної скарги без руху апелянт отримав 26.02.2020, десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги 10.03.2020 (з урахуванням вихідних днів). Частиною 2 статті 174 ГПК України закріплено крайній строк на усунення недоліків заяви/скарги, який не може бути продовжений судом, у зв`язку з чим наданий апеляційним судом скаржнику, ухвалою суду від 17.02.2020 десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги, не був продовжений. Суд апеляційної інстанції зазначив, про те, що оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю "КОЛЛАЦИО" не було усунуто недоліки апеляційної скарги у строк, визначений апеляційним господарським судом; а нормативний строк пересилання бандеролей у межах України, з урахуванням кількості днів на доставку відправлення №    4900079759797 (7 днів),є таким, що сплив 17.03.2020, суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу повернув в силу вимог положень статей 174, 260 ГПК України. 

Скаржником доказів виконання вимог ухвали суду апеляційної інстанції від 17.02.2020 щодо надання доказів сплати судового збору ним не надано, однак, вважає, що суд апеляційної інстанції неправомірно не застосував свої дискреційні повноваження та не вирішив питання про відстрочення/звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру або надання відстрочки (розстрочки) його сплати, у зв?язку з чим фактично позбавив Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллацио" доступу до правосуддя.

Відповідно до частини 3 статті 125 Конституції України Верховний Суд є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.
Згідно частини 2 статті 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статі 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України (Pelevin v Ukraine)", № 24402/02, § 27, право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства", (Ashingdane v. The United Kingdom), № 8225/78,  § 57, 28.05.1985).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі"(Case of Kreuz v. Poland ) у справі №28249/95 від 19.06.2001 § 60 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Виходячи з наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллацио" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2020, оскільки правильне застосування апеляційним господарським судом норм статей 174, 260 ГПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Разом з тим, Верховний Суд враховує недоліки поданої касаційної скарги (поза межами строку на касаційне оскарження без клопотання про поновлення цього строку; без сплати судового збору, оскільки імперативними положеннями статті 8 Закону України "Про судовий збір" не передбачено відстрочення чи розстрочення сплати судового збору юридичним особам, що є передбачуваним та повинно враховуватись учасниками процесу при зверненні до суду з заявами та скаргами за подання яких передбачено сплату судового збору), у зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що відповідно до статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається; залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 ГПК України, Верховний Суд, 

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Коллацио" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 18.03.2020 у справі № 904/5971/17.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції. 

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                    Є. Краснов

Суддя                                                                                                    Г. Мачульський

Суддя                                                                                                    І. Кушнір