ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2020 р.	Справа № 520/13224/19	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Сіренко О.І. ,
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.
представника позивача Гордейчука В.В.
представника відповідача Шапошника С.С.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Мельников Р.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 04.02.20 року по справі № 520/13224/19
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Головного управління Державної податкової служби у Харківській області               
          про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Харківській області, в якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № 2168 від 14.11.2019 р. “Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 )”;
- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Харківській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі наказу № 2168 від 14.11.2019 р. “Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 )”.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідачем було протиправно видано наказ № 2168 від 14.11.2019 р. “Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 ;лодимирови;ча (РНОКПП - НОМЕР_1 )” за відсутності на те правових підстав. Також позивачем вказано, що відповідачем вчинено протиправні дії стосовно проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі такого наказу. Зазначені обставини зумовили звернення позивача до суду з даним позовом задля захисту своїх порушених прав.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправними дій - задоволено частково. 
Визнано протиправними дії Головного управління Державної податкової служби у Харківській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі наказу № 2168 від 14.11.2019 р. “Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 )”.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що у зв`язку з отриманням податкової інформації, що свідчить про порушення платником подптків ОСОБА_1 податкового законодавства не подання в установлений законодавством строк податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2015 рік, 2016 рік, на Підставі плі. 20.1,4 п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.1. п.п. 78.1.2 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-УІ, відповідно до наказу Головного управління ДПС у Харківській області від 14.11.2019 № 2168, проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 (р.н.олс.п.п. НОМЕР_1 ), з питань забезпечення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 по 31.12.2016.
Копію наказу Головного управління ДПС у Харківській області № 2168 від 14.11.2019 „Про проведення документальної позапланової щвиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 письмове повідомлення від 15.11.2019 № 175 про дату початку та місце проведення перевірки, повідомлення від 15.11.2019 № 1914/Г/20-40-33-05-14 були направлені платнику податків засобами поштового зв`язку про що свідчить фіскальний чек та корінець рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. 
Відповідно до зазначених відомостей фактично зазначені документи позивач отримав 02.12.2019 року, при цьому відповідно до відомостей поштових відправлень по трекінг-номеру на райті Укрпошти 18.11.2019 у 07:35:00 зазначено про відправлення в точці видачі. Вважаємо, що бажання позивача щодо отримання поштового відправлення, не можуть впливати на процедурні питання при проведенні документальної позапланової невиїзної перевірки. Також в підтвердження фактичного небажання отримання платником податків копії оскаржуваного наказу зазначається роз`яснюється розшифровкою статусу Укрпошти яка ототожнює зазначений статус з «Невдалою спробою вручення» при цьому не за відсутності отримувача, чи за неправильною адресою, оскільки для цього застосовуються інші статуси а саме з причини небажання отримання листа отримувачем.
Відповідач звертає увагу, що фактична дата вручення оскаржуваного наказу та повідомлення про початок проведення перевірки було вручено саме 18.11.2019 у 07:35:00 до початку проведення документальної позапланової невиїзної перевірки у зв`язку з обізнаністю платника про лист направлений контролюючим органом оскільки позивач знав, що відносно нього проводяться дії щодо проведення документальної позапланової перевірки з моменту отримання ним запиту в порядку п.78.1.1 ст.78 Податкового кодексу.
На думку відповідача, не врахування вказаних обставин свідчить про формальний підхід суду першої інстанції до з`ясування фактичних обставин даної справи, а судове рішення грунтується виключно на правовій позиції позивача без урахування доводів та пояснень, наданих представником відповідача.
Позивачем надано до Другого апеляційного адміністративного суду відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому серед іншого зазначено, що відповідно до наказу № 2168 від 14.11.2019 року, контролюючим органом призначено документальну позапланову невиїзну перевірку з 18.11.2019р. тривалістю 5 робочих днів з підстав передбачених положеннями п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78 ПК України.
Позивач вважає, що контролюючим органом грубо порушено вимоги податкового законодавства щодо порядку вручення наказу на проведення документальної невиїзної перевірки та процедури проведення такої перевірки.
Наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки не було вручено позивачу до початку перевірки.
Станом 18.11.2019р. позивач не отримував наказ на проведення перевірки.
Згідно п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невшзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі, рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
У свою чергу у відповідності до п.42,2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином вреченими, якщо вони надіслані у порідку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Позивач звертає увагу, що наказ на проведення перевірки, направлення та запрошення на отримання акту перевірки позивач отримав після печатку проведення документальної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки с правом платника податків, а відтак з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.
Невиконання вимог підпункту 78.1.2 пункту 78.1 статті 78 та пункту 79.2 статті 79 ПК призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Позивач наголошує, що станом на 18.11.2019р. вказаних вище дій посадовими особами контролюючого органу зроблено не було, а тому підстави для проведення такої перевірки відсутні.
Однак, не зважаючи на вказані вимоги законодавства, контролюючим органом проведено документальну невиїзву перевірку за наслідками якої складено акт №953/20-40-33-05- 08/ НОМЕР_1 від 29.11.2019р. Отже, у позивача наявне право оскаржити дії контролюючого органу щодо проведення такої перевірки через грубе порушення вимог Податкового кодексу України.
На думку позивача, судом першої інстанції у повному обсязі дослідженні докази сторін у справі і прийнято обірунтований і законне рішення щодо визнання дій контролюючого органу неправомірними, отже рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2020р. по справі №520/13224/19 є цілком законним та об`єктивним. 
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.
Представник відповідача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є фізичною особою-резидентом, податкова адреса (місце проживання) якого значиться як АДРЕСА_1 . 
Позивач  перебуває на обліку у відповідача як платник податків.
При цьому, під час розгляду справи встановлено, що позивачем не подано декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, 2016 рік. 
Під час судового розгляду справи встановлено, що Головним управлінням ДПС у Харківській області було отримано лист Прокуратури Харківської області від 28.02.2018 №04/5-143-16 (вх. № 5639/9 від 05.03.2018), в якому вказано, що слідчим управлінням ФР ГУ ДФС у Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №32016220000000129 від 11.05.2016, зареєстрованого на підставі узагальненого матеріалу Державної служби фінансового моніторингу України №0157/2016/ДСК стосовно фінансових операцій з готівковими коштами за період з 17.07.2012 р. по 23.02.2016  без відповідного декларування та сплати податків у сумі понад 609000,00 грн., що підлягають обов`язковому та внутрішньому фінансовому моніторингу, проведених за участю, зокрема, ТОВ «СП Зерно-Інвест», ОСОБА_1 , що спричинило фактичне ненадходження грошових коштів у значних розмірах за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205-1, ч.1 ст. 212 КК України".
Також  зазначено, що під час  досудового  розслідування  встановлено, що ТОВ «СП Зерно-Інвест» в період 2015-2016 років надано поворотну фінансову допомогу та перераховано грошові кошти на рахунки, зокрема, ОСОБА_1 (РНОКППФО НОМЕР_1 ) за період з 22.07.2015 по 02.02.2016 на загальну суму 13,25 млн. грн. 
У направленому на адресу контролюючого  органу листі також вказано, що допитаний директор ТОВ «СП «Зерно-Інвест» ОСОБА_2 надав показання, що ні йому як директору підприємства, ні на рахунки підприємства поворотна фінансова допомога надана, зокрема, позивачу не поверталася. 
Контролюючим органом на підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75, п.п.78.1.2 п.78.1 ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового кодексу України і у зв`язку із неподанням платником податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) в установлений законодавством строк податкові декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, 2016 рік,  видано наказ від 14.11.2019 року №2168 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )», відповідно до якого наказано з 18 листопада 2019 року тривалістю 5 робочих днів провести документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2016 з метою забезпечення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також дотриманням валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган.
Копію наказу Головного управління ДПС у Харківській області № 2168 від 14.11.2019 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 », письмове повідомлення від 15.11.2019 № 175 про дату початку та місце проведення перевірки, повідомлення від 15.11.2019 №1914/Г/20-40-33-05-14 були направлені контролюючим органом позивачу 15.11.2019 року засобами поштового зв`язку, про що свідчать копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та конверту. 
Позивачем зазначені документи було отримано 02.12.2019 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та конверту.
На підставі наказу від 14.11.2019 року №2168 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )» контролюючим органом 29.11.2019 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача, результати якої оформлено у вигляді акту від 29.11.2019 року №953/20-40-33-05-08/ НОМЕР_1 "Про результати документальної позапланової  невиїзної  перевірки платника  податків ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) з питань забезпечення своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати усіх, передбачених Податковим кодексом України податків та зборів, а також  дотримання  валютного  та іншого  законодавства  за період з  01.01.2015 по  31.12.2016".
Зі змісту наявної в матеріалах справи копії акту від 29.11.2019 року №953/20-40-33-05-08/ НОМЕР_1 встановлено, що контролюючим органом 24.07.2018 засобами поштового зв`язку на адресу платника податків ОСОБА_1 було направлено запит про надання інформації щодо отримання ним та повернення сум поворотної фінансової допомоги підприємству ТОВ «СП Зерно-Інвест» (р.н.о.к.п.п. 39820720), однак ОСОБА_1 на запит Головного управління ДФС у Харківській області від 24.07.2018 №8186/К/20-40-13-14-17 про надання інформації щодо отримання ним та повернення поворотної фінансової допомоги підприємству ТОВ «СП Зерно-Інвест» (р.н.о.к.п.п. 39820720) відповідь, по суті поставлених питань, не надано.
Позивач, не погодившись із прийнятим  контролюючим органом наказом та діями контролюючого органу стосовно проведення  на його підставі перевірки, звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку про правомірність наказу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області № 2168 від 14.11.2019 р. «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 )» та про наявність підстав  для визнання  протиправними дій Головного управління Державної податкової служби у Харківській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі наказу № 2168 від 14.11.2019 р. “Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 )”.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
При цьому, положеннями пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового Кодексу України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, а також отриманих в установленому законодавством порядку органом державної податкової служби документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Документальною невиїзною позаплановою електронною перевіркою за заявою платника податків (далі - електронна перевірка) вважається перевірка, що проводиться на підставі заяви, поданої платником податків з незначним ступенем ризику, визначеним відповідно до    пункту 77.2    статті 77 цього Кодексу, до контролюючого органу, в якому він перебуває на податковому обліку. Заява подається за 10 календарних днів до очікуваного початку проведення електронної перевірки, але не раніше офіційного повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, про запровадження проведення такої перевірки для відповідних платників податків: які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності; суб`єктів господарювання мікро-, малого; середнього підприємництва; інших платників податків.  
Форма заяви, порядок її подання, прийняття рішення про проведення електронної перевірки  встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до пп. 78.1.2 п.78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.
Відповідно до п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України    про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному    статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Зі змісту наказу вбачається, що в якості підстави для призначення перевірки підприємства позивача вказано, зокрема, п.п.78.1.4 п.78.1    ст.78 Податкового кодексу України.
З наявних в матеріалах справи  доказів встановлено, що контролюючий  орган  було повідомлено про отримання  позивачем було отримано  дохід, але не сплачено податків  від  суми  отриманого доходу, а також не подано до контролюючого органу податкові  декларації про майновий стан і  доходи за 2015 та  2016 роки. 
Відповідно до пп.162.1.1 п.162.1 ст.162, пп. 163.1.1 п. 163.1 ст.163 Податкового кодексу України платником податку є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Згідно із приписами п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.
Базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.
Як передбачено приписами пп.164.1.1 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.
Відповідно до п.164.3 ст.164 Податкового кодексу України при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і негрошовій формах. 
Як передбачено приписами п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, платники податку зобов`язані: а) вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.
Форми такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; б) отримувати та зберігати протягом строку давності, встановленого цим Кодексом, документи первинного обліку, в тому числі на підставі яких визначаються витрати при розрахунку інвестиційного прибутку та формується податкова знижка платника податку; в) подавати податкову декларацію за встановленою формою у визначені строки у випадках, коли згідно з нормами цього розділу таке подання є обов`язковим.
Згідно із п. 49.2. ст. 49 Податкового кодексу України     платник податків зобов`язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.
Відповідно до п.179.1 ст.179 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу.
Згідно із положеннями п.179.2 ст.179 Податкового кодексу України відповідно до цього розділу обов`язок платника податку щодо подання податкової декларації вважається виконаним і податкова декларація не подається, якщо такий платник податку отримував доходи: від податкових агентів, які згідно з цим розділом не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу; виключно від податкових агентів незалежно від виду та розміру нарахованого (виплаченого, наданого) доходу, крім випадків, прямо передбачених цим розділом; від операцій продажу (обміну) майна, дарування, при нотаріальному посвідченні договорів за якими був сплачений податок відповідно до цього розділу; у вигляді об`єктів спадщини, які відповідно до цього розділу оподатковуються за нульовою ставкою податку та/або з яких сплачено податок відповідно до    пункту 174.3    статті 174 цього Кодексу.
Отже, з матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу № 2168 від 14.11.2019 р. “Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 )” контролюючим органом було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку, результати  якої оформлено у  вигляді  акту від  29.11.2019 року №953/20-40-33-05-08/ НОМЕР_1 .
Як встановлено судом першої інстанції, перевірка контролюючим органом проведена у період з  18.11.2019 року по 22.11.2019 року, про  що зазначено у акті від  29.11.2019 року №953/20-40-33-05-08/ НОМЕР_1 .
Так, з матеріалів справи, зокрема з відзиву позивача на апеляційну скаргу встановлено, що позивачем станом на 18.11.2019 року, тобто день початку перевірки наказ про її призначення отримано не було, як і не отримано направлення та запрошення на отримання акту перевірки.
Також вказано, що зазначені документи  позивачем було отримано вже після початку проведення перевірки, що свідчить про невиконання відповідачем вимог пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 та п. 79.2 ст. 79 Податкового кодексу України та призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових  наслідків.
Відповідно до положень п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Відповідно до приспів ст. 79 Податкового кодексу України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених    статтями 77    та    78цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті    75.1.2    пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному    статтею 42    цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
За наявності письмового звернення платника податків замість документальної невиїзної перевірки може проводитися документальна виїзна перевірка.
З аналізу вищевикладеної норми вбачається, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом. Та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто    чи його уповноваженому представнику копії наказу    про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а відтак з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення. Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Наведений висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 21.02.2018 року по справі №821/371/17, від 15.05.2018 року по справі №809/1578/17.
З матеріалів справи встановлено, що позивачем копію наказу Головного управління ДПС у Харківській області № 2168 від 14.11.2019 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 », письмове повідомлення від 15.11.2019 № 175 про дату початку та місце проведення перевірки, повідомлення від 15.11.2019 №1914/Г/20-40-33-05-14  було  отримано  02.12.2019 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. 
З пояснень відповідача наданих в судовому засіданні, встановлено, що останній посилається, як на обставини здійснення належного повідомлення позивача про  дату, час та місце  проведення  перевірки, на те, що відповідно до відомостей поштових відправлень по трекінг-номеру на сайті Укрпошти 18.11.2019 у 07:35:00 зазначено про відправлення в точці видачі.  
Аналізуючи наведене, колегія суддів зазначає, що останні не можуть  вважатися судом  належними з огляду на обставини  того, що не  свідчать про належне  повідомлення  особи  про  проведення зазначеного заходу контролюючим  органом.
Таким чином, оскільки станом на момент початку  контролюючим органом  проведення  документальної позапланової невиїзної перевірки відповідно до наказу № 2168 від 14.11.2019 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 », що відбулось  18.11.2019 року, позивачу відповідно до приписів ст. 79 Податкового кодексу України не було вручено у порядку, визначеному    статтею 42    цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, то посадові особи контролюючого органу не  набули права розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав  для визнання  протиправними дій Головного управління Державної податкової служби у Харківській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі наказу № 2168 від 14.11.2019 р. “Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 )”.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожному гарантовано право на свободу вираження поглядів та одержання інформації.
Зокрема, у рішенні Європейського Суду у справі "Леандер проти Швеції" від 26 березня 1987 року, серія А, № 116, § 74) зазначено, що свобода отримувати інформацію, про яку йдеться в пункті 2 статті 10 Конвенції, стосується передусім доступу до загальних джерел інформації і її основним призначенням є заборонити державі встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити цій особі.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що дії Головного управління Державної податкової служби у Харківській області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки на підставі наказу № 2168 від 14.11.2019 р. “Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 )” є протиправними, а позов підлягає частковому задоволенню.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано частково задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року по справі № 520/13224/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Харківській області  залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 року по справі № 520/13224/19  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.А. Калиновський    О.І. Сіренко   	
Повний текст постанови складено  18.06.2020 року