Справа № 126/844/19
Провадження № 22-ц/801/977/2020
Категорія: 16
Головуючий у суді 1-ї інстанції Губко В. І.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2020 року	Справа № 126/844/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді - Голоти Л.О. (суддя-доповідач), 
суддів Рибчинського В.П., Денишенко Т.О., 
за участю секретаря судового засідання Безрученко Н. Р.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 справу за позовом  ОСОБА_1 до державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Романа Петровича, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру,
за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року, ухвалене у складі судді Губко В. І. в приміщенні суду в м. Бершадь, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р. П. про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 04 жовтня 2018 року рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р. П. позивачу було відмовлено у внесенні змін до Державного земельного кадастру. 
Відмова мотивована тим, що невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: технічна документація по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розроблена відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №083652 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який був виданий ОСОБА_1 на підставі розпорядження №21 від 13.01.2003 року Бершадської РДА з порушенням статті 122 Земельного кодексу України. При проектуванні земельних часток (паїв) Вінницьким філіалом інституту землеустрою земельна ділянка № НОМЕР_1 запроектована в межах населеного пункту с. Устя Бершадського району (проект формування території і встановлення меж Устянської сільської ради розроблений Вінницьким філіалом інституту землеустрою 27.04.1995 року). 
Стверджує, що зазначена відмова прийнята з порушенням вимог закону, адже позивач є власником земельної ділянки розміром 1,7953 га, яка знаходиться на території Устянської сільської ради Бершадського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт на право власності не визнаний недійсним та не скасований.
Відповідно до Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками позивач звернулася до ФОП ОСОБА_2 з метою встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). Однак, відповідач приймаючи рішення від 04.10.2018 р. не дотримався вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, де чітко передбачені підстави для відмови у внесенні змін до Державного земельного кадастру.
Виходячи з наведеного, положень частини другої статі 19 Конституції України, статті 16, частини першої статті 19 ЦК України, ОСОБА_1 просила :
1)визнати протиправним та скасувати рішення № РВ-0500661722018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 04 жовтня 2018 року;
2)Зобов`язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р. П. внести відомості (змін до них) до Державного земельного кадастру відповідно до поданої заяви від 27 вересня 2018 року (реєстраційний номер : НОМЕР_2 -9703968352018)
Ухвалою суду від 16.10.2019 року до участі в справі в якості співвідповідача залучено Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області.
Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2020 року позов задоволено.
Визнати протиправним та скасовано рішення №РВ-0500661722018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 04 жовтня 2018 року.
Зобов`язано Державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р. П. внести відомості (змін до них) до Державного земельного кадастру відповідно до поданої заяви від 27.09.2018 р. (реєстраційний номер: НОМЕР_2 -9703968352018).
Стягнуто з державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р. П. та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 в рівних частинах 11 300 (одинадцять тисяч триста) грн. витрат на професійну правничу допомогу та 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп. сплаченого судового збору.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на даний час державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН № 083652, виданий ОСОБА_1 не скасований. Також, є чинним розпорядження № 21 від 13 січня 2003 року Бершадської районної державної адміністрації, на підставі якого виданий вказаний державний акт. Відповідачами не доведено обґрунтованості та законності рішення № РВ-0500661722018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, не конкретизовано в чому саме полягає порушення позивачем вимог Закону України «Про державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, тому вказане рішення підлягає скасуванню, а позовні вимоги – задоволенню.
Не погоджуючись із рішення суду першої інстанції, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених в рішенні, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що Бершадська районна державна адміністрація не мала відповідних повноважень щодо видачі державного акта на право власності на земельну ділянку серія ВН № 083652, оскільки земельна ділянка на яку позивачеві був виданий державний акт запроектована в межах населеного пункту с. Устя Бершадського району (проект формування території і встановлення меж Устянської сільської ради розроблений Вінницьким філіалом інституту землеустрою 27 квітня 1995 року). Тому державний реєстратор правомірно відмовив у реєстрації земельної ділянки позивача.
Також, зобов`язуючи Державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р. П. внести відомості (змін до них) до Державного земельного кадастру відповідно до поданої заяви від 27.09.2018 року (реєстраційний номер : НОМЕР_2 -9703968352018), суд першої інстанції допустив порушення вимог закону, оскільки виходячи з принципу поділу влади, судді, ухвалюючи рішення не вправі переймати повноваження органів виконавчої влади та давати їм вказівки щодо розпорядження дискреційними повноваженнями. Крім цього, відповідно до частини сьомої статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок забороняється.
Позивачем також не доведено обґрунтування витрат на правничу допомогу та їх розмір.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. 
04 травня 2020 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява вх. № 4116 державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р. П. про розгляд справи без його участі.
У судовому засіданні представник Держгеокадастру підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.
Представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. 
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши підстави апеляційної скарги, Вінницький апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Рішення суду першої інстанції частково не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України.
У справі встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 є власником земельної ділянки розміром 1,7953 га, яка знаходиться на території Устянської сільської ради, Бершадського району Вінницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №083652, виданого на підставі розпорядження № 21 від 13 січня 2003 року Бершадської РДА.
04 жовтня 2018 року рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р.П. було відмовлено позивачу у внесенні змін до Державного земельного кадастру. Відмова мотивована тим, що невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: технічна документація по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розроблена відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №083652 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який був виданий ОСОБА_1 на підставі розпорядження № 21 від 13 січня 2003 року Бершадської районної державної адміністрації з порушенням статті 122 Земельного кодексу України. При проектуванні земельних часток (паїв) Вінницьким філіалом інституту землеустрою земельна ділянка № НОМЕР_1 запроектована в межах населеного пункту с. Устя Бершадського району (проект формування території і встановлення меж Устянської сільської ради розроблений Вінницьким філіалом інституту землеустрою 27 квітня 1995 року). 
Судом встановлено, що на даний час державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН №083652, виданий ОСОБА_1 не скасований. Також, є чинним розпорядження № 21 від 13 січня 2003 року Бершадської районної державної адміністрації, на підставі якого виданий вказаний державний акт.
Відповідно до довідки відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 04 вересня 2019 року 0-2-0.27-210/104-19 у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку міститься запис реєстрації державного акта серія НОМЕР_3 № 083652 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ОСОБА_1 на території Устянської сільської ради. Інформація щодо припинення права власності на дану земельну ділянку у відділі відсутня. 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції вірно виходив з того, що на даний час державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН № 083652, виданий ОСОБА_1 не скасований. Також, є чинним розпорядження № 21 від 13.01.2003 року Бершадської РДА, на підставі якого виданий вказаний державний акт. Відповідачами не доведено обґрунтованості та законності рішення № РВ-0500661722018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, не конкретизовано в чому саме полягає порушення позивачем вимог Закону України «Про державний земельний кадастр» і Порядку ведення Державного земельного кадастру, тому вказане рішення підлягає скасуванню.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі частково не ґрунтується на нормах матеріального права, з огляду на наступне.
Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) передбачено право особи на звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси (частина статті 21 ЦК України).
Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є його невідповідність вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру визначено Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051 (далі – Порядок № 1051).
Відповідно до пункту 15 Порядку № 1051 документація із землеустрою та оцінки земель, яка є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, подається Державному кадастровому реєстраторові, що здійснює внесення таких відомостей у паперовій або електронній формі відповідно до вимог Закону України “Про землеустрій” та у формі електронного документа відповідно до вимог Закону України “Про Державний земельний кадастр”.
Згідно пункту 73 Порядку № 1051, державний кадастровий реєстратор у строк, що не перевищує 14 робочих днів з дня прийняття заяви про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру:
1) розглядає її разом з документами, зазначеними у пункті 69 цього Порядку, та перевіряє:
відповідність документів вимогам, зазначеним у пункті 67 цього Порядку;
електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку;
2) за результатами перевірки вносить відомості (зміни до них) до Державного земельного кадастру або приймає рішення про відмову у внесенні таких відомостей з підстав, зазначених у пунктах 91-137 цього Порядку, за формою згідно з додатком 14.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про те, що на даний час державний акт на право власності на земельну ділянку серія ВН №083652, виданий ОСОБА_1 не скасований, також є чинним розпорядження № 21 від 13 січня 2003 року Бершадської районної державної адміністрації, на підставі якого виданий вказаний державний акт. Між тим, відповідачами не доведено обґрунтованості рішення № РВ-0500661722018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, не конкретизовано в чому саме полягає порушення позивачем вимог Закону України «Про державний земельний кадастр» і Порядку № 1051. 
При цьому, рішення державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р.П. про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру не містить посилання на правову підставу, передбачену у пунктах 91-137 Порядку № 1051.
Та обставина, що на етапі внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру державним кадастровим реєстратором Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р. П. прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру у зв`язку з тим, що технічна документація по встановленню меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розроблена відповідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН № 083652 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який був виданий ОСОБА_1 на підставі розпорядження № 21 від 13 січня 2003 року Бершадської районної державної адміністрації з порушенням статті 122 Земельного кодексу України, свідчить про порушення права позивача на надану їй у власність земельну ділянку та обмеження її у праві правомірного очікування щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки таке право є складовою частиною майна.
У справі «Пайн Велі Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії» Європейський суд з прав людини постановив, що статтю 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та свобод людини (далі – Конвенція) можна застосовувати для захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати таке рішення дійсним та розраховувати на певний стан речей.
Отже, за наявності відповідного чинного державного акта на право власності на земельну ділянку серія ВН №083652, виданого ОСОБА_1 , а також розпорядження № 21 від 13 січня 2003 року Бершадської районної державної адміністрації, у позивача виникли правомірні очікування мирно володіти майном, які є об`єктом правового захисту згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції та національного законодавства України.
З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення № РВ-0500661722018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 04 жовтня 2018 року.
У той же час, суд апеляційної інстанції вважає такими, що заслуговують на увагу аргументи апеляційної скарги про те, що зобов`язуючи державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р. П. внести відомості (змін до них) до Державного земельного кадастру відповідно до поданої заяви від 27 вересня 2018 року (реєстраційний номер : НОМЕР_2 -9703968352018), суд першої інстанції допустив порушення вимог закону, оскільки виходячи з принципу поділу влади, судді, ухвалюючи рішення не вправі переймати повноваження органів виконавчої влади та давати їм вказівки щодо розпорядження дискреційними повноваженнями. 
Відповідно до частини сьомої статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об`єднань у діяльність Державного кадастрового реєстратора, пов`язану із здійсненням державної реєстрації земельних ділянок забороняється.
Виходячи з наведеного, суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати змість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі, визначених законодавством повноважень.
Крім того, зобов`язавши відповідача внести відомості до державного земельного кадастру відповідно до поданої 27.09.2018 року заяви, суд першої інстанції не звернув уваги, що дана заява була подана ОСОБА_2 , хоча таких повноважень відповідно до предмету договору про виконання послуг, без дати, ОСОБА_1 надано не було. / а.с. 13/. 
Відповідно до пункту 1, 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Підсумовуючи наведене, рішення місцевого суду в частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р. П. внести відомості (змін до них) до Державного земельного кадастру відповідно до поданої заяви від 27 вересня 2018 року (реєстраційний номер: ЗВ-9703968352018) підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині.
Обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 5 ЦПК України приходить висновку, що ефективним засобом правового захисту для забезпечення поновлення порушеного права позивачки і досягнення нею бажаного результату буде зобов`язання державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко ОСОБА_4 . П. повторно розглянути заяву від 27 вересня 2018 року (реєстраційний номер: НОМЕР_2 -9703968352018) про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. 
Доводи апеляційної скарги про те, що місцевим судом допущено порушення норм процесуального права при розподілі судових витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки позивачем подано позов з вимогами немайнового характеру, які задоволено частково, визнано протиправними дії відповідачів та скасовано рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, зобов`язано державного кадастрового реєстратора повторно розглянути заяву.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Зі справи видно, що представником позивача подано на підтвердження витрат на правничу допомогу договір про надання правничої (правової) допомоги від 15 березня 2019 року, акт приймання – передачі адвокатських послуг від 27 січня 2020 року, копію квитанції до прибуткового касового ордера № б/н від 27 січня 2020 року, згідно якої прийнято від ОСОБА_1 відповідно до договору від 15 березня 2019 року 11300 грн /а. с. 185-191/.
Доказів звернення відповідача до суду першої інстанції з відповідним клопотанням про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, з наданням розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до даної справи, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій областісуду не надало.
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області задовольнити частково.
Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 27 лютого 2020 рокув частині задоволення позовної вимоги про зобов`язання Державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р. П. внести відомості (змін до них) до Державного земельного кадастру відповідно до поданої заяви від 27.09.2018 р. (реєстраційний номер: ЗВ-9703968352018) скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.
Зобов`язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Бершадському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Чвертко Р. П. повторно розглянути заяву від 27.09.2018 р. (реєстраційний номер: НОМЕР_2 -9703968352018) про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. 
В іншій частині рішення залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: В. П. Рибчинський

Т. О. Денишенко

Повний текст постанови складено 20 травня 2020 року.