ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19500/19                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 травня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:                      
головуючого судді                                                  Безименної Н.В.
суддів                                                                      Бєлової Л.В. та Кучми А.Ю.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання безоплатної вторинної допомоги про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
ВСТАНОВИЛА:
Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Координаційного центру з надання безоплатної вторинної допомоги, в якому просив визнати незаконним виключення позивача з реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, скасувати наказ відповідача №433/1 від 19.07.2019, зобов`язати відповідача поновити позивача в реєстрі адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2020 року позовну заяву повернуто позивачу.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та винести нову, якою відкрити провадження у справі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач не має грошей для сплати судового збору, а сума судового збору, що підлягала сплаті в суд першої інстанції перевищує 5% доходу позивача.
Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав. Будь-які його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Згідно з ч.2 ст.312 КАС України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 5 - 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження). З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Беручи до уваги, що позивачем в апеляційному порядку оскаржується ухвала про повернення позовної заяви, яка зазначена в п.3 ч.1 ст.294 КАС України, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.ст.311-312 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, дійшов висновку, що позивачем не усунуто недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Частиною 3 ст.160 КАС України передбачено, що до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з п.п.1 ч.4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та зобов`язано позивача усунути недоліки позовної заяви у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали.
В мотивувальній частині вказаної ухвали наведено, що позивачем не подано документу про сплату судового збору та не надано жодного належного та допустимого доказу, який би доводив зазначений ним майновий стан та неможливість сплати судового збору під час подачі позову, у зв`язку з чим йому слід надати суду належним чином оформлений документ на підтвердження оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме у розмірі 768,40 грн. 
Також суд зазначив, що до матеріалів справи позивачем не надано повних персональних даних щодо відповідача, у зв`язку з чим йому слід надати уточнену позовну заяву із зазначенням повного найменування усіх учасників справи, їх місцезнаходження або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги відповідно до кількості учасників справи та власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Вказана ухвала була отримана позивачем 30 жовтня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.8).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 листопада 2019 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відстрочення та звільнення від сплати судового збору, залишено позовну заяву без руху та зобов`язано позивача усунути недоліки позовної заяви у п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали.
В мотивувальній частині вказаної ухвали зазначено, що від позивача надійшла заява про усунення недоліків та клопотання про відстрочення сплати або звільнення від сплати судового збору за подачу позову, однак позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би доводив зазначений ним майновий стан та неможливість сплати судового збору під час подачі позову, а тому позивачу слід надати суду належним чином оформлений документ на підтвердження оплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме у розмірі 768,40 грн.
Зазначена ухвала була отримана позивачем 17 грудня 2019 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.10).
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 було повернуто на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи, яка надійшла до суду апеляційної інстанції, відсутні як заява позивача про усунення недоліків, так і клопотання про відстрочення сплати або звільнення від сплати судового збору за подачу позову, разом із доданими до них документами та документами, що були додані до позовної заяви.
В той же час, з адміністративного позову (копія якого залишилась в матеріалах справи) вбачається, що додатком до нього була, зокрема, довідка про доходи.
З доданої до апеляційної скарги довідки податкового органу про доходи позивача вбачається, що доходи позивача за 2018 рік становлять: 1 квартал 2018 року - 4040,00 грн.; за 2 квартал 2018 року - 0,00 грн.; за 3 квартал 2018 року - 8925,00 грн.; за 4 квартал 2018 року - 1000,00 грн. Всього - 13965,00 грн.
Відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Згідно п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Отже, постановлення ухвали про звільнення позивача від сплати судового збору є виключно правом суду, а не обов`язком та залежить від майнового стану сторони.
Крім того, Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.
Разом з тим, враховуючи положення п.1 ст.6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.
У зв`язку з цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ст.133 КАС України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судових зборів за розгляд позовів, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду та відстоюванні свого позову в суді, з другого боку.
Даний позов подано позивачем у 2019 році, судом першої інстанції розраховано суму судового збору, що підлягала сплаті при подачі до суду адміністративного позову у розмірі 768,40 грн. та дохід позивача за 2018 рік становив 13965,00  грн., отже, розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік (13965,00  грн. х 5% = 698,25 грн.), що може бути підставою для звільнення судом позивача від сплати судового збору, згідно ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір».
При цьому, суд першої інстанції, зазначаючи, що позивач не надав жодного належного та допустимого доказу, який би доводив зазначений ним майновий стан та неможливість сплати судового збору, не надав жодної оцінки та не дослідив подану позивачем довідку контролюючого органу про доходи позивача за 2018 рік.
Колегія суддів також звертає увагу, що наводячи визначені законодавством підстави за яких можливо відстрочення, розстрочення сплати або звільнення від сплати судового збору, суд першої інстанції не звернув увагу на п.1 ч.1 ст.8 Закону України «Про судовий збір», обмежившись виключно пунктами 2-3 ч.1 наведеної статті.
Водночас, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.
Відповідно до вимог ч.2 ст. КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Таким чином, враховуючи наявність підстав для відстрочення, розстрочення сплати або звільнення позивача від сплати судового збору та застосування судом першої інстанції формального підходу при вирішенні даного питання, без надання належної оцінки доказам майнового стану позивача, зокрема довідки про доходи з урахуванням того, що розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку щодо відсутності підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Координаційного центру з надання безоплатної вторинної допомоги про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку щодо відсутності підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 , отже, оскаржувану ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2020 року про повернення позовної заяви не можна визнати законною і обґрунтованою.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення питання, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2020 року про повернення позовної заяви та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 січня 2020 року про повернення позовної заяви скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Текст постанови виготовлено 18 травня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                Н.В.Безименна

Судді                                                                                                    Л.В.Бєлова

                                                                                                    А.Ю.Кучма