Ухвала 
 
22 квітня 2020 року
м. Київ
 
справа № 638/11807/15-ц
провадження № 61-20419св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Дундар І. О. (суддя-доповідач),
суддів: Антоненко Н. О., Журавель В. І., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 , акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», 
треті особи - Десята Харківська державна нотаріальна контора, Національний банк України, ОСОБА_3 ,
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_3 про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: Десята Харківська державна нотаріальна контора, Національний банк України, ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на постанову Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року, 
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2019 року ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Харківського апеляційного суду від 16 жовтня 2019 року, залишити без змін ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2019 року. 
Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у справі № 638/11807/15-ц,  витребувано  справу  з суду першої інстанції. 
У лютому 2020 року справа надійшла до Верховного Суду. 
Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
У касаційній скарзі ОСОБА_3 з посиланням на частину п`яту статті 403 ЦПК України просить передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, так як вважає, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.  
Приписами частини п`ятої статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи (частина перша статті 404 ЦПК України).
ОСОБА_3 не обґрунтував підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду в розумінні приписів частини п`ятої статті 403 ЦПК України, а тому в задоволенні клопотання ОСОБА_3  про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду слід відмовити.
Керуючись статями 260, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про передачу справи                    № 638/11807/15-ц на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

 
Головуючий                                                                      І. О. Дундар
 
Судді:                                                                             Н. О. Антоненко
 
                                                                                      В. І. Журавель
 
                                                                                      Є. В. Краснощоков
 
                                                                                                             М. М. Русинчук