ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 639/4585/19 
Провадження № 22-ц/818/1359/20  
26 березня 2020 року         
м.Харків
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Овсяннікової А.І.
суддів             - Коваленко І.П., Сащенко І.С.
учасники справи:
позивач ОСОБА_1 
відповідач ОСОБА_2 
розглянув у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 грудня 2019 року у складі судді Рубіжного С.О. по справі № 639/4585/19 за позовною заявою  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди та стягнення моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 09 листопада 2017 року ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху, не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу та допустив наїзд на неї на пішоходному переході.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди їй були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості.
Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 липня 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу.
В період з 09 листопада 2017 року по 21 листопада 2017 року вона перебувала на лікуванні у КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» та з 22 листопада 2017 року по 05 листопада 2018 року -КНП «Міська лікарня №3». 06 листопада 2018 року після огляду комісії МСЕК їй присвоєна 3 група інвалідності.
Під час лікування нею витрачено 23 603,59 грн. До теперішнього часу вона продовжує реабілітацію, їй рекомендовано пройти оздоровчий курс у санаторії, проте вона не має такої можливості. Відповідач під час перебування її на лікуванні компенсував матеріальні збитки на суму 2 000 грн., іншої допомоги від нього не надходило.
Неправомірними діями ОСОБА_2 їй спричинено моральної шкоди. Вона має щоденні спогади та думки про наслідки психотравмуючої події, має страх, настороги, тривоги, емоційні реакції при згадуванні події, фіксованість уваги на проблемі реабілітації, психологічний дискомфорт. Внаслідок отриманих травм в неї порушені актуальні життєві плани, вона перебуває в глибокій депресії. До теперішнього часу не може нормально ходити та пересувається за допомогою палички. У зв`язку з тривалим лікуванням та отриманням групи інвалідності була вимушена звільнитися з роботи. Моральну шкоду оцінює в 100 000 грн.
Також, у зв`язку зі звернення до суду нею витрачено 13 500 грн. на правничу допомогу.
Просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 23 603,59 грн., 100 000грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 13 500 грн. витрат на оплату правничої допомоги.
Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди визнав, проти стягнення моральної шкоди в розмірі, визначеному позивачем, заперечував. Зазначав, що позивачем не надано доказів щодо розміру завданої моральної шкоди. Заперечував проти стягнення витрат на правову допомогу, посилаючись на відсутність доказів сплати витрат в розмірі 13 500 грн., а також, що надані адвокатом позивачу послуги у кримінальному провадженні не відносяться до розгляду даної справи.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування майнової шкоди 23 603 гривні 59 копійок., моральної шкоди - 50 000 гривень, витрати на правову допомогу у сумі 7 500 гривнів. 
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у загальній сумі 2 421 грн.
Рішення мотивовано тим, що враховуючи визнання відповідачем позову в частині відшкодування майнової шкоди в розмірі 23 603,59 грн. позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Оцінюючи надані докази, ступень завданої шкоди здоров`ю позивачу, що призвело до фізичних страждань, тривалий період лікування, присвоєння інвалідності, виходячи з урахуванням вимог розумності, виваженості, справедливості та обставин справи стягненню підлягає 50 000 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на правову допомогу змінити та задовольнити її позов у повному обсязі.
На протязі значного часу вона перебувала на лікуванні, отримала серйозну травму та ще тривалий час проходила реабілітацію, порушився її звичний спосіб життя. Свої плани на майбутнє вона була змушена переглянути та відмовити собі та своїй родині у здійсненні задуманого.
Вважає, що відшкодування у розмірі 50 000 грн. є недостатньою та вкрай не справедливою компенсацією пережитих подій, жертвою яких вона стала.
На підтвердження витрат на правничу допомогу нею наданий пакет документів, який містить усі необхідні реквізити та бланки, що підтверджують сплату послуг адвоката та сума гонорару є розумною та допустимою.
Колегія суддів, вислухав суддю - доповідача, дослідив матеріали справи та обговорив доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню частково. 
Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справи 09 листопада 2017 року ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «DАEWOO NЕХІА», реєстраційний номер НОМЕР_1 рухаючись зі швидкістю 50 км/год по пр. Новобоварському зі сторони пр. Дзюби в напрямку вул. Китаєнко в м. Харкові в районі буд. 91 по пр. Новобоварському порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України та допустив наїзд на ОСОБА_1 .
Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 08 лютого 2019 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченому ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу.
Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди суд першої інстанції виходив з тих обставин, що відшкодування у розмірі 50 000 грн. є достатнім, виходячи з обставин по справі та засад розумності та справедливості. Погодитись з таким висновком суду не можна.
Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Пунктами 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
З огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.
Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що на протязі значного часу перебувала на лікуванні, отримала серйозну травму та ще триваліший час проходила реабілітацію, порушився звичний спосіб життя. Наразі вона відчуває психологічний дискомфорт, має щоденні спогади та думки про наслідки психотравмуючої події, страх, настороги, тривоги, емоційні реакції при згадуванні події, фіксованість уваги на проблемі реабілітації. Внаслідок сильного болю, хвилювань та тривоги за майбутнє її емоційне здоров`я погіршилось. У зв`язку із отриманими травмами у неї порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. У зв`язку з отриманими ушкодженнями вона тепер не може нормально ходити та пересувається за допомогою палички. Зазначає також, у зв`язку з таким станом здоров`я вона вимушена була звільнитись з роботи.
Згідно висновку судово медичної експертизи ОСОБА_1 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі забою головного мозку середнього ступеню з формуванням пластинчатої субдуральної гематоми в лівій гемісфері головного мозку та контузійного вогнища лівої скроневої долі та наявністю забійної рани в потиличній ділянці голови; закритого осколкового перелому правої великогомілкової кістки в середній та нижній третині зі зміщенням, відкритого перелому внутрішньої кісточки правої гомілки зі зміщенням та ушкодження міжгомілкового синдесмозу та підвивихом стопи зовні та наявністю забійної рани, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та перебувають у причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. 
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією позивачці встановлено ІІІ групу інвалідності, загальне захворювання та протипоказана важка фізична робота, тривале перебування на ногах.
Враховуючи, що ОСОБА_2  визнано винним у вчиненні злочину, внаслідок якого позивач отримала такі тілесні ушкодження, беручи до уваги їх характер, обставини спричинення шкоди, фізичні та моральні страждання позивачки, лікування та наслідки ушкоджень, а саме встановлення 3 групи інвалідності, обмеження щодо певних видів робіт, виходячи з засад розумності та справедливості та усталеної судової практики суд вважає можливим збільшити розмір грошової компенсації моральної шкоди з 50 000 грн. до 100 000 грн.
Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, то суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Стороні, на користь якої ухвалено рішення за правилами цивільного судочинства, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. 
Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (частина перша статті 141 ЦПК України).
Отже, за правилами цивільного судочинства можуть стягуватися судові витрати, які сторона понесла у зв`язку з розглядом її цивільної справи.
Як вбачається з актів виконаних робіт від 14 грудня 2018 року та 08 лютого 2019 року адвокатом надані такі послуги: консультація - 30 хв. - 500 грн., збирання доказів по справі про ДТП - 30 хв. - 500 грн., складання заяв та клопотань 30 хв. - 500 грн., участь у судових засіданнях (21 грудня 2018 року, 10 січня 2019 року, 14 січня 2019 року, 07 лютого 2-019 року) - 2 000 грн., базова ставка гонорару адвоката за представництво інтересів клієнта на стадії розгляду кримінального провадження- 1 500 грн.
Отже, дані витрати стосуються розгляду кримінальної справи, а тому висновки суду щодо відсутності підстав для стягнення цих коштів, оскільки вони не є судовими витратами в розумінні ЦПК України є обґрунтованими. 
За таких обставин в цій частині підстав для скасування рішення немає. Рішення суду підлягає зміни лише в частині розміру моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2,376, 381-384 ЦПК України, суд-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 03 грудня 2019 року у частині відшкодування моральної шкоди - змінити.
Збільшити розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .) з 50 000 грн. до 100 000 ( сто тисяч) грн.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 26 березня 2020 року.
Головуючий -                                                        А.І. Овсяннікова
Судді:                                                                         І.П. Коваленко
                                                                       І.С. Сащенко