ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 квітня 2020 року           справа №200/12743/19-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),
суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,
розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі  №200/12743/19-а (головуючий І інстанції Бабіч С.І.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                     ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.70-73), просив:
- зобов`язати Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області скласти та направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок про можливість проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності відповідно до п. 15 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію», ст. 23 Закону України «Про міліцію».
В обґрунтування позову зазначив, що надав відповідачу повний пакет документів, необхідний для направлення висновку про проведення виплати одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням другої групи інвалідності. 
Однак відповідач посилається, що висновок службового розслідування та акти форми Н-1 та Н-5 складені із порушенням вимог, визначених Порядком, а також відсутністю матеріалів службового розслідування, які залишились на непідконтрольній території.
Такі дії відповідача є протиправними та такими, що порушують права позивача.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року позов задоволено.
Зобов`язано Головне управління Міністерства Внутрішніх Справ в Донецькій області скласти та направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості проведення ОСОБА_1 виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням йому другої групи інвалідності, відповідно до п. 15 розділу XI Закону України «Про Національну поліцію», ст. 23 Закону України «Про міліцію».
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,  невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Обґрунтування апеляційної скарги.
На теперішній час відсутні законні підстави для призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги в зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, оскільки документи, надані позивачем не відповідають вимогам Порядку розслідування та обліку нещасних випадків професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.
На теперішній час неможливо усунути неповноту викладення обставин події у копіях актів форм Н-1, Н-5, оскільки оригінали актів та відповідних документів розслідування нещасного випадку знаходяться на непідконтрольній Україні території.
Довідка, надана позивачем, що розслідування нещасного випадку, який стався 04.03.2015 проведено у відповідності з вимогами наказу МВС України від 27.12.2002 № 1346 та висновок комісії з розслідування відповідає обставинам події, - не може бути доказом, оскільки довідка датована 06.10.2014 року, тобто датою після захоплення озброєними людьми кабінету сектору охорони праці УМЗ ГУМВС України в Донецькій області, круглої печатки сектору та іншої документації.
Тому не можливо стверджувати або спростувати чи мали місце розслідування нещасного випадку та складання за його результатами відповідних актів.
Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.
Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,  перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.
Фактичні обставини справи. 
Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області зареєстровано в ЄДРПОУ за кодом 08592158, знаходиться в стані припинення, проте, відповідний запис про припинення вказаної юридичної особи до ЄДРПОУ не внесено (а.с.100).
ОСОБА_1 проходив службу з 30.07.1993 до 17.03.2014 року в органах внутрішніх справ МВС України (міліції).
Наказом Головного управління МВС України в Донецькій області від 14.03.2014 року № 76 о/с звільнений, відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справі, на підставі п. 65 "б" (через хворобу) 
Матеріали справи свідчать, що нещасний випадок, у зв`язку з яким позивачу встановлено інвалідність, стався 04.03.2005 року (а.с.14-21, 17-22)
10.04.2014 року Обласною МСЕК № 3 були видані позивачу довідка ААА № 120208, в якій зазначено про втрату ним 80 % працездатності, у зв`язку із травмою, яка пов`язана зі службовими обов`язками (а.с.23-24), а також довідка № НОМЕР_1 , в якій зазначено про надання ОСОБА_1 другої групи інвалідності (а.с.29)
06.10.2014  року керівником служби охорони праці УМЗ ГУМВС України в Донецькій області видана довідка, що розслідування нещасного випадку, який стався 04.03.2005 року з начальником служби озброєння УМВС України в Донецькій області майором міліції ОСОБА_1 ,  проведено відповідно до вимог наказу МВС України від 27.12.2002 р. № 1346 «Про затвердження Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України» (зі змінами, внесеними згідно наказу МВС України від 16.02.2006 № 159), а висновок комісії з розслідування про те, що вказаний нещасний випадок стався в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, відповідає обставинам події (а.с.22).
06.10.2014 р. НАСК «Оранта» на запит позивача повідомила, що по державному обов`язковому особистому страхуванню осіб рядового, начальницького складу органів та підрозділів МВС України документи на виплату йому страхової суми не надходили та, відповідно, суми не виплачувались.
ОСОБА_1 звернувся до ліквідаційної комісії ГУМВС України в Донецькій області із заявою (рапортом) від 03.05.2019 року про проведення йому виплати одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням II групи інвалідності, внаслідок травми, пов`язаної з виконанням службових обов`язків (а.с.53)
До вказаної заяви (рапорта) позивачем додано:
- свідоцтво про хворобу № 3 від 04.02.2014 року;
- копію виписки із акта огляду МСЕК серії 10 ААБ № 415871,
- довідку МСЕК серії 10 ААА № 120208;
- висновок службового розслідування;
- копії форм Н-1, Н-5;
- довідку Донецької обласної дирекції НАСК «ОРАНТА»;
- копію паспорта, РНОКПП та довідки переселенця;
- довідку про СДНОП ГУМВС від 06.10.2014 року;
- копію довідки про відкриття поточного рахунку.
Листом від 14.06.2019 року відповідач повідомив про невідповідність висновку службового розслідування від 01.04.2005 за фактом отримання травми, яка мала місце 04.03.2005, вимогам  п.3.5, п.3.7, п.3.8 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України».
Так, як свідчить висновок, керівником УМВС наказ про створення комісії з розслідування нещасного випадку, не видавався, розслідування проводилось одноособово начальником МТЗ УМВС ОСОБА_2 , який не був наказом призначений головою комісії з розслідування нещасного випадку, всі обставини нещасного випадку не встановлені, особи, які припустили порушення нормативно-правових актів, внаслідок яких стався нещасний випадок, не визначені.
Крім того, копії актів форми Н-1, Н-5 були складені головою комісії ОСОБА_3 , членом комісії Гуринович В ОСОБА_4 , які участі у проведенні службового розслідування не приймали.
При складанні акту форми Н-1 п. 11 взагалі не визначено посадових осіб і працівників, що допустили порушення законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці, дії чи бездіяльність яких стали основною або супутньою причиною нещасного випадку.
У п. 3 Акту Н-5 обставини події викладені не у повному обсязі, не визначено, як проходив процес виконання робіт від початку робочого часу, хто керував роботами і які давав вказівки, у п. 4 - не вказано, ким і які конкретно вимоги законодавчих актів з питань охорони праці, інструкції з безпечного ведення робіт, посадових інструкцій були порушені.
Згідно листа відділу державного нагляду за охороною праці ДМЗ МВС України в Департаменті та в УМЗ ГУМВС України в Донецькій області відсутня інформацію про обставини нещасного випадку, який стався у 2005 році, оскільки матеріали службового розслідування залишились на тимчасово окупованій території.
Відповідач визначив у листі про відсутність законних підстав щодо призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням другої групи інвалідності внаслідок травми, отриманої під час виконання службових обов`язків, відповідно Закону України «Про міліцію» та Порядку.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з відсутності у відповідача дискреційних повноважень щодо перевірки наявності або відсутності у позивача прав на виплату відповідної грошової допомоги. Відповідно до Порядку №707 право приймати рішення про призначення виплат надано виключно МВС України.
Оцінка суду.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На підставі пункту 15 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580) за колишніми працівниками міліції право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 року №565 (далі – Закон №565) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначено постановою КМ України від 21.10.2015 року №850 (далі – Порядок №850).
Згідно пункту 2 Порядку №850 встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 р. N 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. №707 (далі- Порядок №707)
Відповідно до пунктів 5,6 Порядку №707 для виплати грошової допомоги в разі поранення (контузії, травми або каліцтва) чи установлення групи інвалідності працівник міліції, податкової міліції подає органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби за місцем проходження служби: 
заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги згідно з додатком; 
довідку медико-соціальної експертної комісії щодо визначення ступеня втрати працездатності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва) та (або) установлення групи інвалідності; 
довідку про грошове забезпечення; 
копію сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові, видачу документа та місце реєстрації (довідку органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про місце реєстрації або місце перебування заявника); 
копію ідентифікаційного номера. 
Для виплати грошової допомоги обов`язково подається довідка від Національної акціонерної страхової компанії "ОРАНТА" про проведену або не проведену раніше виплату.
Як свідчать матеріали справи підставою для відмови позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності відповідач визначив недоліки висновку службового розслідування, який складено з порушенням вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України.
Між тим, пунктом 7 Порядку №707 визначено, що орган внутрішніх справ (…), у якому проходив службу працівник міліції (…) подає МВС (…) у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).
Тобто, в даному спорі єдиними діями в межах повноважень відповідача є складання та подання до МВС висновку щодо можливості проведення грошової допомоги позивача.
При цьому у відповідача відсутні повноваження щодо перевірки та надання оцінки відповідності наданих позивачем документів  вимогам Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України. 
Також Порядком №707 не визначені повноваження у відповідача – ГУ МВС України в Донецькій області приймати рішення про відсутність у заявника права на виплату.
На підставі пункту 7 Порядку №707 МВС (…) у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.
Пунктом 8 Порядку №707 визначені підстави, коли грошова допомога не виплачується.
Тобто, рішення про призначення виплати або про відмову у виплаті приймає МВС, а не відповідач, оскільки Порядок № 707 не наділяє відповідача  дискреційними повноваженнями при отриманні пакета документів щодо виплати одноразової грошової допомоги допомоги у зв`язку із встановленням другої групи інвалідності, а визначає єдиний спосіб правомірної поведінки – подати МВС у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що надавши відповідь ОСОБА_1 у формі листа, що не передбачено Порядком № 707, не склавши відповідний висновок (позитивний чи негативний),  не направивши цей висновок до МВС з відповідними  документами, відповідач діяв протиправно та порушив права позивача.
Доводи апеляційної скарги цей висновок суду першої інстанції не спростовують.
На підставі викладеного ефективним засобом захисту порушених прав та  інтересів позивача буде зобов`язання відповідача скласти та направити до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо можливості проведення йому виплати одноразової грошової допомоги, як правильно визначив суд першої  інстанції.
Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За приписами пункту 1 частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвали судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення  є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування  рішення суду першої інстанції не вбачається.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі  №200/12743/19-а – залишити без задоволення. 
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 20 січня 2020 року у справі  №200/12743/19-а – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 14 квітня 2020 року.
Касаційна скарга  на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення в порядку, визначеному ст. 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 14 квітня 2020 року.

Головуючий суддя                                                                                  І.Д. Компанієць

Судді                                                                                               Е.Г. Казначеєв

                                                                                                                    Л.В. Ястребова