ПОСТАНОВА
Іменем України

14 травня 2020 року 
м. Київ
справа №808/2437/16
адміністративне провадження №К/9901/31484/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шипуліної Т. М.,
суддів: Бившевої Л. І., Хохуляка В. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду (суддя Лазаренко  М.  С.) від 04 жовтня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (головуючий суддя - Бишевська  Н.  А., судді: Добродняк  І.  Ю., Семененко  Я.  В.) від 09 березня 2017 року у справі №  808/2437/16 за позовом Орендного виробничого управління житлово-комунального господарства м. Вільнянська до Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області про визнання неправомірними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
У серпні 2016 року Орендне виробниче управління житлово-комунального господарства м. Вільнянська (далі - ОВУЖКГ м. Вільнянська) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі - Вільнянська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області), у якому просило:
- визнати неправомірними дії Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області щодо надмірного списання грошових коштів із банківських рахунків платника податку на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року по справі №  808/1158/15;
- зобов`язати Вільнянську ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області повернути на банківські рахунки ОВУЖКГ м. Вільнянська у ПАТ «Укрсоцбанк» надмірно списані грошові кошти у розмірі 416  200,45 грн відповідно до постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року по справі №  808/1158/15;
- стягнути з Управління житлово-комунального господарства м.  Вільнянська до Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області на користь ОВУЖКГ м. Вільнянська списані при виконанні постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року по справі №  808/1158/15 грошові кошти у розмірі 416  200,45 грн;
- зобов`язати відповідача відкликати із банківських установ, які обслуговують платника податків - ОВУЖКГ м.  Вільнянська, інкасові доручення від 15  червня 2016  року №  48,49,50,51,52,53 на суму 484  971,25 грн.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016  року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року, позов задоволено частково. Зобов`язано Вільнянську ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області надати до Управління Державної казначейської служби України у Вільнянському районі Запорізької області висновок про повернення надлишково стягнутих (списаних) грошових коштів у розмірі 416  200,45 грн при виконанні постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2015 року по справі №  808/1158/15. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для часткового задоволення цього позову, оскільки під час виконання судового рішення по справі №  808/1158/15 із банківських рахунків позивача було помилково стягнуто значно більше коштів ніж належало до стягнення за вказаним судовим рішенням.
Не погодившись із такими судовими рішеннями, Вільнянська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області подала до Вищого адміністративного суду України касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016  року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року, і прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
На обґрунтування касаційної скарги Вільнянська ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області посилається на те, що в силу п. 43.1 ст. 43 Податкового кодексу України (далі - ПК України) сума надмірно стягнутих коштів не може бути повернута позивачу, оскільки у останнього наявний податковий борг по податку на додану вартість у розмірі 1  502  889,96 грн.
Вищий адміністративний суд України ухвалою від 22 травня 2017 року відкрив провадження у цій справі за вказаною касаційною скаргою.
15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» (далі - Закон № 2147-VIII), яким Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України) викладено в новій редакції. 
Відповідно до підп. 4 п. 1 розд. VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 
Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду ухвалою від 12  травня 2020  року прийняв цю справу до провадження та призначив її до розгляду.
Дослідивши наведені в касаційній скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів встановила таке.
Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 26 травня 2015  року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 15 березня 2016 року, у справі №  808/1158/15 адміністративний позов Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області задоволено. Стягнуто з ОВУЖКГ м.  Вільнянська суму податкового боргу з податку на додану вартість у розмірі 484  971,25 грн. 
На виконання зазначеного судового рішення, 22 червня 2016 року Вільнянською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області до банківських установ, які здійснюють обслуговування ОВУЖКГ м.  Вільнянська, направлені інкасові доручення від 15  червня 2016 року  №  48-53 на списання 484 971,25 грн кожен.
За інкасовим дорученням №  50, 29 червня 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» списано з рахунку позивача №  НОМЕР_1 суму в розмірі 413 453,34 грн, за інкасовим дорученням №  51 з рахунку позивача №  НОМЕР_2 банком списано 2  747,11  грн та за інкасовим дорученням №  53 списано з рахунку позивача №  НОМЕР_3 суму в розмірі 484  971,25 грн.
01 липня 2016 року позивач звернувся до ГУ ДФС у Запорізькій області та Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області із заявами, в яких просив надати інформацію про вжиті заходи зі списання коштів, а також ставив вимоги щодо повернення на рахунки платника податків безпідставно списаних коштів у сумі 416  044,71 грн та відкликанням з банківських установ інкасових доручень у зв`язку із виконанням судового рішення у справі №  808/1158/15.
Листами від 06  липня 2016 року №  1507/10/08-06-17 та від 20 липня 2016 року №  2418/10/08-01-17-00-10 ГУ ДФС у Запорізькій області та Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області повідомили платника податків про те, що виставлення інкасових доручень від 15 червня 2016 року №  48-53 було здійснено з метою виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 26  травня 2015 року у справі №  808/1158/15 та стягнення податкового боргу в розмірі 484  971,25 грн. Також зазначено про відсутність підстав для повернення зайво стягнутих грошових коштів на підставі п. 43.1 ст. 43 ПК України.
Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо надмірного списання грошових коштів на виконання судового рішення, ОВУЖКГ м.  Вільнянська звернулося до суду з цим адміністративним позовом, за захистом порушених, на його думку, прав та інтересів.
Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до ч. 1, 2 та 3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2016  року та ухвала Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року відповідають зазначеним вимогам процесуального закону, а доводи касаційної скарги є необґрунтованими з огляду на наступне. 
Відповідно до підп. 14.1.115 п.14.1 ст.14 ПК України надміру сплачені грошові зобов`язання - суми коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нараховані суми грошових зобов`язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.
Статтею 43 ПК України визначені умови повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань, зокрема п. 43.1 цієї статті встановлено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та ст. 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.
Згідно з п.  43.3 ст.  43 ПК України обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення.
За приписами п.  43.4 ст.  43 ПК України передбачено, що платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку.
Пунктом 43.5 ст.  43 ПК України визначено, що контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.
Поряд з цим, процедура повернення коштів, надміру зарахованих до державного бюджету, встановлена Порядком повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 03 вересня 2013 року №  787 (далі - Порядок №  787).
Так, відповідно до абз. 1, 2 п. 5 Порядку №  787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання подається до органу Казначейства за формою, передбаченою нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи за підписом керівника установи (його заступника відповідно до компетенції), скріпленим гербовою печаткою (у разі наявності) або печаткою з найменуванням та ідентифікаційним кодом установи (у разі наявності), з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб`єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), сума платежу, що підлягає поверненню, дата та номер документа на переказ, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.
Як вірно встановлено судами попередніх інстанцій та підтверджено матеріалами справи, за інкасовими дорученнями від 15 червня 2016 року №  50, 51, 53 ПАТ «Укрсоцбанк» було списано з рахунків ОВУЖКГ м.  Вільнянська грошові кошти у загальній сумі 901  171,70 грн. Призначенням платежу - «заборгованість з податку на додану вартість згідно ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2016 року по справі №  808/1158/15». При цьому, інкасові доручення виставлялись саме на списання податкової заборгованості з податку на додану вартість у розмірі 484 971,25 грн.
Поряд з цим, факт списання коштів в сумі 901 171,70 грн не заперечує і сам відповідач, про що свідчать листи податкового органу від 06 липня 2016 року №  1507/10/08-06-17 та від 20 липня 2016 року №  2418/10/08-01-17-00-10.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що відбулося зайве списання грошових коштів з рахунків ОВУЖКГ м.  Вільнянська суми у розмірі 416  200,45 грн (901  171,70 - 484 971,25), а тому така сума підлягає поверненню позивачу.
Обґрунтовуючи свою позицію, посилаючись на п. 43.1 ст. 43 ПК України, скаржник стверджує, що сума надмірно стягнутих коштів не може бути повернута, оскільки у ОВУЖКГ м.  Вільнянська існує податковий борг по податку на додану вартість.
Колегія суддів вважає вірними висновки судів попередніх інстанцій про безпідставність вказаних доводів податкового органу з огляду на таке.
Як установлено судами й не заперечується самим відповідачем, згідно постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2015 року у справі №  808/4853/15 позовні вимоги ОВУЖКГ м.  Вільнянська задоволено частково. Зобов`язано Вільнянську ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області провести списання безнадійного податкового боргу, стосовно якого минув строк давності, встановлений ПК України, який обліковується в інтегрованих картках обліку позивача станом на 16  жовтня 2015 року у сумі 2  305  150,89 грн, у т.  ч.: по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 1  425  152,00  грн. (шифр бюджетної класифікації 14010100), земельному податку з юридичних осіб - 9  097,30 грн (шифр бюджетної класифікації 18010500), по податку з власників наземних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (юридичних осіб) - 9 911,24 грн (шифр бюджетної класифікації 12020100), по надходженням за забруднення навколишнього природного середовища до Фонду охорони навколишнього природного середовища - 42  476,33  грн (шифр бюджетної класифікації 19050200), по надходженням від викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами забруднення - 7 723,24 грн (шифр бюджетної класифікації 19010100), по комунальному податку - 692,16 грн (шифр бюджетної класифікації 16010200), по податку з доходів фізичних осіб - 810  098,62  грн. Вказане судове рішення набрало законної сили 26 квітня 2016 року, проте станом на час розгляду цієї справи виконано не було.
Тобто, податковий борг, який обліковувався в інтегрованих картках обліку позивача станом на 16 жовтня 2015 року у сумі 2  305  150,89 грн підлягає списанню, як безнадійна заборгованість. Поряд з цим, будь-яких документальних доказів наявності податкового боргу позивача, зокрема, станом на час розгляду даної справи по суті, Вільнянською ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області ані в судах попередніх інстанцій, ані в касаційній скарзі не було надано.
За таких обставин, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду знаходить, що рішення судів попередніх інстанцій у цій справі є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.
Суд також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №  4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.  1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №  303-A, п. 29).
Відповідно до ст.350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Оскільки колегія суддів залишає в силі рішення апеляційного суду, то відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати не підлягають новому розподілу.
Керуючись ч. 2 розд. ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року №  460-IX, ст. 341, 344, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Вільнянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області залишити без задоволення, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 04  жовтня 2016  року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду                                                                      Т.  М.  Шипуліна
                                                                                                    Л.  І.  Бившева
                                                                                                    В.  В.  Хохуляк