ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2020 року	Львів	Справа № 461/7779/18 пров. № А/857/769/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі: 
          головуючого судді Довгополова О.М., 
          суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В., 
з участю секретаря судового засідання Гавгун С.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом адвоката ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Львівській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_2 , про скасування постанови, - 

суддя (судді) в суді першої інстанції - Костецький Н.В., 
час ухвалення рішення - 15:11:31, 
місце ухвалення рішення - м. Львів, 
дата складання повного тексту рішення - 29.11.2019 року, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області, яким просив скасувати постанову про накладення штрафу № ЛВ753/459/АВ/ФС від 20.08.2018 року. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року позов задоволено. 
Рішення мотивоване тим, що відповідачем не доведено порушення позивачем вимог ст. 24 Кодексу законів про працю України (КЗпП України), а саме факту допуску помічника адвоката ОСОБА_2 до роботи без оформлення трудового договору, а також порушено процедуру розгляду питання щодо накладення штрафу, зокрема, відповідач не надав доказів належного повідомлення позивача про час та місце розгляду, тому оскаржена постанова про накладення штрафу є протиправною та підлягає скасуванню. 
Рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач. Вважає, що суд порушив норми матеріального і процесуального права, неповно з`ясував обставини, що мали значення для справи, що призвело до неправильного її вирішення.  Просить скасувати рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про адвокатуру», який був чинним на момент видання адвокатом ОСОБА_1 розпорядження від 04.05.2009 року № 20 «Про прийом на стажування», адвокат може мати помічника або кілька помічників із числа осіб, які мають вищу юридичну освіту. Умови роботи визначаються контрактом між адвокатом (адвокатським об`єднанням) і помічником адвоката з додержанням законодавства про працю. Тому реєстрація ОСОБА_2 приватним підприємцем, на що посилається позивач, не може бути підставою для звільнення адвоката від обов`язку належного оформлення трудових відносин із ОСОБА_2 , які виникли після прийняття ОСОБА_2 на посаду помічника адвоката ОСОБА_1 відповідно до розпорядження від 04.05.2009 року № 20. Крім того, в матеріалах справи наявні угоди на надання юридичних послуг, укладені між ОСОБА_2 та клієнтами, в яких ОСОБА_2 зазначено як помічника адвоката ОСОБА_1 Тобто, факт допуску ОСОБА_2 до роботи в якості помічника адвоката має очевидний характер та підтверджується наявними у справі матеріалами. Щодо процедури розгляду справи про накладення штрафу, то така відповідачем була дотримана. Зокрема, позивач був поінформований про розгляд справи про накладення штрафу, однак на розгляд справи не з`явився. 
На апеляційну скаргу третя особа подала відзив, в якому зазначає, що суд першої інстанції не з`ясував хто повинен був внести відомості до реєстру про помічника адвоката ОСОБА_1 - ОСОБА_2 Також суд першої інстанції не здійснив запит в Раду адвокатів Львівської області та не заслухав пояснень її представників  про причини невнесення помічника адвоката ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до відповідного реєстру. Крім того, не було зроблено запиту до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області, де з 2018 року перебувають документи ОСОБА_2 як особи, яка бажає отримати адвокатське посвідчення і розпочати власну адвокатську діяльність. 
Позивач на апеляційну скаргу відзиву не подав, а подав клопотання, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін у зв`язку з правильністю встановлення обставин справи судом першої інстанції та ухваленням судового рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Також позивач і відповідач подали клопотання про відкладення розгляду справи, які мотивують неможливістю прибути в судове засідання через запровадження карантинних заходів, пов`язаних із запобіганням поширення коронавірусної хвороби (COVID-19). 
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Якщо суд апеляційної інстанції визнав обов`язковою участь у судовому засіданні учасників справи, а вони не прибули, суд апеляційної інстанції може відкласти апеляційний розгляд справи. 
Зважаючи на положення ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для її належного розгляду, колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, оскільки учасники справи належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду, а їх участь у судовому засіданні не визнана обов`язковою. 
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Як встановив суд, на підставі наказу від 24.07.2018 року № 1669-П та направлення від 24.07.2018 інспектором праці - головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у м. Львові Яворівською О.Г. проведено інспекційне відвідування адвоката ОСОБА_1 щодо дотримання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин з найманим працівником, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантії працівників на час виконання державних або громадських обов`язків. За результатами проведеного інспекційного відвідування складено акт від 25.07.2018 року № ЛВ753/459/АВ, відповідно до якого встановлено порушення адвокатом ОСОБА_1 частини першої статті 24 КЗпП України.
20.08.2018 року начальником Головного управління Держпраці у Львівській області Вільховою О.О. за результатами розгляду справи про накладення штрафу та на підставі акта інспекційного відвідування від 25.07.2018 № ЛВ753/459/АВ винесено постанову № ЛВ753/459/АВ/ФС про накладення штрафу, якою на ОСОБА_1 за порушення вимоги ч. 1 ст. 24 КЗпП України, а саме прийнятим на посаду помічника адвоката ОСОБА_2 без укладення трудового договору, накладено штраф у розмірі 111690,00 грн.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність оскарженої постанови відповідача, виходячи з наступного.
Відповідно до норм п. 3 «Положення про Державну службу України з питань праці», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96, Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування. Держпраці має право накладати у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці. 
Відповідно до п. 2 «Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок № 295), державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.
Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України. При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва від 17.03.2004 року № 970 ОСОБА_1 має право на зайняття адвокатською діяльністю. 
Згідно з розпорядженням адвоката ОСОБА_1 від 04.05.2009 року № 20 «Про прийом на стажування» ОСОБА_2 був прийнятий на посаду помічника адвоката ОСОБА_1 з 04.05.2009 року без випробувального терміну та без виплати заробітної плати, оскільки ОСОБА_2 мав намір зареєструватись в ДПІ Рогатинського району Івано-Франківської області як приватний підприємець для здійснення в подальшому самостійної юридичної діяльності у зв`язку із отриманням 10.05.2004 року повної вищої юридичної освіти. З даним розпорядженням ОСОБА_2 . ознайомився і був згідний, про що свідчить підпис ОСОБА_2 на вказаному розпорядженні.
Відповідно до розпорядження адвоката ОСОБА_1 від 21.06.2018 року № 142 «Про припинення стажування ОСОБА_2 » ОСОБА_2 був прийнятий на посаду помічника адвоката ОСОБА_1, здійснюючого адвокатську діяльність в м. Львів, без випробувального терміну та без виплати заробітної плати. Враховуючи намір ОСОБА_2 в 2018 році здавати іспити в Раді адвокатів Львівської області з метою отримання адвокатського свідоцтва, стажування юриста ОСОБА_2 у адвоката ОСОБА_1 припинено шляхом його виключення з числа помічників адвоката ОСОБА_1
Статтею 8 Закону України «Про адвокатуру» від 19.12.1992 року № 2887-ХІІ, який був чинним на час видання позивачем розпорядження від 04.05.2009 року № 20, було передбачено, що адвокат може мати помічника або кількох помічників із числа осіб, які мають вищу юридичну освіту. Умови роботи визначаються контрактом між адвокатом (адвокатським об`єднанням) і помічником адвоката з додержанням законодавства про працю. Помічник адвоката може виконувати доручення у справах, які знаходяться у провадженні адвоката, крім тих, що належать до процесуальних повноважень останнього. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 чинного з 15.08.2012 року Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05.07.2012 року № 5076-VI адвокат може мати помічників з числа осіб, які мають повну вищу юридичну освіту. Помічники адвоката працюють на підставі трудового договору (контракту), укладеного з адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням, з додержанням вимог цього Закону і законодавства про працю. Помічник адвоката виконує доручення адвоката у справах, що знаходяться у провадженні адвоката, крім тих, що належать до процесуальних повноважень (прав та обов`язків) адвоката.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 10 Закону від 05.07.2012 року № 5076-VI стажування полягає в перевірці готовності особи, яка отримала свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту, самостійно здійснювати адвокатську діяльність. Стажування здійснюється протягом шести місяців під керівництвом адвоката за направленням ради адвокатів регіону. Стажистом адвоката може бути особа, яка на день початку стажування має дійсне свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту. Стажування може здійснюватися у вільний від основної роботи час стажиста.
Враховуючи норми описаних вище положень Закону від 05.07.2012 року № 5076-VI, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 не міг стажуватись в адвоката ОСОБА_1 , оскільки на момент видання розпорядження від 04.05.2009 року № 20 він не мав дійсного свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту, а тому відносини, які виникли між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , не є стажуванням в розумінні положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». 
Також колегія суддів враховує, що згідно з п. п. 3.8, 3.9 «Порядку ведення єдиного реєстру адвокатів України», затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року № 26, до Єдиного реєстру адвокатів України (ЄРАУ) вносяться відомості про помічників адвокатів, а саме: прізвище, ім`я, по батькові помічника адвоката; інші відомості, передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Запис в ЄРАУ щодо помічників адвоката вноситься до відомостей ЄРАУ (електронна картка бази даних стосовно конкретного адвоката в ЄРАУ) про адвоката, за яким такий помічник закріплений.
Відповідно до п. п. 3.1, 3.2 3.7, 3.8 «Положення про помічника адвоката», затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 29.09.2015 року № 113, адміністратор бази даних ЄРАУ ради адвокатів регіону на Першому рівні вносить дані про помічника адвоката до ЄРАУ у відповідності до Порядку ведення ЄРАУ, затвердженого Радою адвокатів України, після чого не пізніше ніж в 30-денний строк з дня внесення даних про помічника адвоката до ЄРАУ помічнику видається посвідчення помічника адвоката. Адвокат, адвокатське бюро чи адвокатське об`єднання, які уклали трудовий договір з помічником адвоката (заявник), звертаються із заявою до ради адвокатів регіону про видачу посвідчення помічника адвоката та внесення відомостей про помічника адвоката до ЄРАУ.
Посвідчення помічника адвоката видається заявнику особисто або на підставі довіреності, оформленої у відповідності до закону (адвокати, які здійснюють свою діяльність індивідуально, надають нотаріально посвідчену довіреність; довіреність адвокатського бюро/адвокатського об`єднання оформлюється на бланку юридичної особи за підписом керівника та скріплюється печаткою). Рада адвокатів регіону веде журнал видачі посвідчень помічника адвоката, в якому особа, яка отримує таке посвідчення, ставить свій підпис про його отримання.
Однак, відповідач не надав будь-яких доказів того, що до Єдиного реєстру адвокатів України було внесено відомості про помічника адвоката ОСОБА_1 - ОСОБА_2
При цьому, як правильно вказав суд першої інстанції, видача особі посвідчення помічника адвоката без внесення відомостей про таку особу до Єдиного реєстру адвокатів України не створює правових наслідків набуття такою особою статусу помічника адвоката.
Зважаючи на викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що видача ОСОБА_2 посвідчення помічника адвоката відповідно до розпорядження від 04.05.2009 № 20 не може слугувати достатньою підставою для висновку про існування трудових відносин між позивачем та ОСОБА_2 та, відповідно, про порушення ОСОБА_1 вимог ч. 1 ст. 24 КЗпП України.
Крім того, відповідачем не надано належних доказів та не доведено фактичний допуск ОСОБА_2 до роботи адвокатом ОСОБА_1 і виконання ОСОБА_2. доручень адвоката ОСОБА_1 у справах, що знаходяться у провадженні такого адвоката. 
Посилання відповідача на наявні в матеріалах справи угоди на надання юридичних послуг, укладені між ОСОБА_2 та клієнтами, колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі угоди укладені від імені ОСОБА_2 без будь-якого погодження з адвокатом ОСОБА_1 Зокрема, вказані угоди засвідчені лише підписом ОСОБА_2 та клієнтів, а також печаткою Рогатинської районної правозахисної громадської організації. Крім того, зі змісту укладених угод на надання юридичних послуг неможливо дійти висновку, що ОСОБА_2 виконував саме доручення адвоката ОСОБА_1 у справах, що знаходяться у провадженні такого адвоката. 
Підсумовуючи наведене вище, колегія суддів наголошує, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області під час перевірки адвоката ОСОБА_1 не встановлено та не надано суду під час розгляду справи належних, достовірних та достатніх доказів, які б об`єктивно та беззаперечно доводили факт існування трудових відносин між позивачем і ОСОБА_2 та виконання останнім будь-яких робіт як помічником адвоката ОСОБА_1 
Щодо дотримання відповідачем процедури накладення штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, то колегія суддів апеляційного суду вважає за необхідне зазначити таке.
Відповідно до норм ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством. Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення. Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до норм п. п. 2, 3, 4, 6 «Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок № 509), штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).
Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (далі - справа). Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.
Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Отже, одним з ключових правових питань у даній справі є застосування п. 6 Порядку № 509, а саме зміст обов`язку державного органу повідомляти особу, яка притягується до відповідальності, про час та місце розгляду справи, а також правові наслідки неповідомлення.
Також колегія суддів зазначає, що штраф у розмірі 111690 грн, який було застосовано до позивача, є значним, тому особі, до якої застосовуються такі суттєві санкції відповідальності, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи, оскільки це право є гарантією реалізації інших прав, зокрема, на участь в засіданні, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Положення п. 6 Порядку № 509 покладає цей обов`язок на уповноважену посадову особу. Зміст цього обов`язку не вичерпується надсиланням тексту відповідного повідомлення, оскільки саме лише надсилання, без отримання, не свідчить про поінформованість особи про час та місце розгляду справи, а отже робить це право недієвим. Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи.
Також відповідно до п. 7 Порядку № 509 справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду. 
Отже, саме на уповноважену посадову особу покладається обов`язок з`ясувати чи поінформовано особу. При цьому, саме лише надсилання повідомлення (без доказів його отримання) не свідчить про її поінформованість. У разі неналежного поінформування особи, яка притягується до відповідальності, уповноважена особа не може розпочинати розгляд справи.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що обов`язок уповноваженої посадової особи письмово повідомляти суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду справи про накладення штрафу вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи за п`ять днів до дати розгляду справи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа.
Як встановив суд, разом з апеляційною скаргою відповідачем надано докази повідомлення позивача про розгляд справи про накладення штрафу на 14.08.2018. Зокрема, надано лист ОСОБА_1 від 12.08.2018 року № 216, в якому він зазначає, що не зможе прибути на розгляд справи на 12:30 год. 14.08.2018 року через зайнятість в судовому засіданні, яке було призначено значно раніше. Крім того, у вказаному листі позивач повідомив відповідача, що в період з 15.08.2018 року до 28.09.2018 року він перебуватиме у черговій відпустці, а також зазначив, що йому не було надано можливості і часу для ознайомлення з матеріалами справи про притягнення його до відповідальності за порушення трудового законодавства.
Листом від 13.08.2018 року № 7672/1/11-37 Головне управління Держпраці у Львівській області повідомило ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи на 14:30 год. 20.08.2018 року. На підтвердження надіслання цього листа відповідач надав Список згрупованих поштових відправлень від 15.08.2018 року та фіскальний чек поштового відділення від 15.08.2018 року.
Однак, на думку колегії суддів, надані відповідачем докази не є достатніми, оскільки ними не підтверджується факт отримання позивачем листа від 13.08.2018 року № 7672/1/11-37, а лише факт його надіслання, тому таке повідомлення про розгляд справи, враховуючи приписи Порядку № 509, не може вважатися належним. Отже, відповідач не довів, що про час розгляду справи про накладення штрафу позивач був поінформований належним чином та, відповідно, міг реалізувати своє право на участь в розгляді справи, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права висловлені в постанові Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 813/3415/18. 
Враховуючи наведені вище обставини та норми законодавства, колегія суддів вважає правильним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що постанова Головного управління Держпраці у Львівській області від 20.08.2018 року № ЛВ753/459/АВ/ФС про накладення на адвоката ОСОБА_1 штрафу у розмірі 111690,00 грн. є протиправною та підлягає скасуванню. 
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області залишити без задоволення. 
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 листопада 2019 року у справі № 461/7779/18 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	О. М. Довгополов 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Святецький  	
Повне судове рішення складено 08 травня 2020 року