Номер провадження: 22-ц/813/3316/20 
Номер справи місцевого суду: 2-463/11
Головуючий у першій інстанції Баннікова Н. В.
Доповідач Сегеда С. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого                        Сегеди С.М.,
суддів:                        Комлевої О.С.,
Цюри Т.В.,
               за участю:
секретаря                        Ющак А.Ю.,
представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ізмаїльського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 лютого 2019 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 на неправомірні дії начальника відділу Державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, Державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області та скасування постанов Державних виконавців відділу Державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області,

встановив:
       
16 липня 2009 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись до суду зі скаргою на неправомірні дії начальника відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області (далі – ВДВС ІМУЮ Одеської області) Попунця І.О. та державного виконавця ВДВС ІМУЮ Одеської області Хотинського С.В. при виконанні двох виконавчих листів № 2-1029/05, виданих Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області 05.05.2006 р. та 26.09.2006 р. (т.1, а.с.1- 4).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2010 р. справа за вказаними скаргами була об`єднана із справами за іншими скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на неправомірні дії начальника ВДВС ІМУЮ Одеської області Дрангоя Д.О. та державних виконавців ВДВС ІМУЮ Одеської області Хотинського С.В., Іванової Т.Б., колишнього начальника Відділу ДВС ІМУЮ Одеської області – Попунця І.О. про скасування постанов тощо при виконанні виконавчих листів по рішенню Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2005 р. по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання права власності на самочинне будівництво, встановлення сервітуту в частині зобов`язання ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перешкоди в користуванні земельною ділянкою та в частині зобов`язання ОСОБА_4 здійснити демонтаж частини будинку (сарай –літ.2, веранду – літ.4, гараж – літ.8, вхід до підвалу – лінія А-Б) та встановити межові знаки – 1/2 частини забору по лінії межі між ділянками, що належать ОСОБА_4 – з одного боку, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 – з іншого (т.1, а.с.29, 40-42, 46-47, 51-53, 60-63).
Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 17.02.2012 р. в якості третьої особи до участі у справі була залучена ОСОБА_4 (т.3, а.с.108).

Ухвала суду від 17.04.2015 р., якою провадження по справі в частині вимог за скаргою ОСОБА_3 було закрито у зв`язку з її смертю, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.06.2015 р. була скасована із направленням справи для продовження розгляду (т.6, а.с.8-9, 31-33). 
Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.07.2015 р. ОСОБА_5 по справі заявлено самовідвід (а.с.36 т.6).
Справа за вищевказаними скаргами ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.07.2015 р. Банніковою Н.В. була прийнята до свого провадження (т.6, а.с.39).
Крім того, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.04.2016 р. провадження у справі за вказаними скаргами було зупинено та ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.12.2016 р. було відновлено після визнання права власності на спадкове майно за ОСОБА_1 (т.6, а.с.92, 97).

Остаточно уточнивши зміст скарги, ОСОБА_1 просила суд: 
1. скасувати постанову ДВС від 15.06.2009 р. про закриття виконавчого провадження;
2. визнати недійсними акти державного виконавця від 01.06.2009 р. та 04.06.2009 р. про поновлення межових знаків та демонтажу частини будинку боржника ОСОБА_4 ;
3. визнати неправомірними дії державного виконавця Хотинського С.В. щодо внесення ним в акти від 01.06.2009 р. та 04.06.2009 р. недостовірних даних про встановлення огорожі та демонтажу самовільних прибудов, зокрема, веранди, літ. «А»;
4. скасувати постанову державного виконавця Хотинського С.В. від 29.05.2009 р. про залучення до проведення виконавчих дій спеціаліста з геодезії ОСОБА_6 .;
5. скасувати постанову державного виконавця Хотинського С.В. від 15.06.2009 р. про відкриття виконавчого провадження;
6. скасувати постанову від 30.06.2009 р. про накладення штрафу на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 – по 85 грн.;
7. визнати недійсним акт державного виконавця Іванової Т.Б. від 29.10.2007 р. щодо чинення боржником ОСОБА_4 перешкод у вчиненні виконавчих дій;
8. скасувати постанову державного виконавця Іванової Т.Б. від 26.10.2006 р. про зупинення виконавчого провадження;
9. скасувати постанову державного виконавця Іванової Т.Б. від 29.20.20007 р. про відновлення виконавчого провадження;
10. скасувати постанову державного виконавця Іванової Т.Б. від 12.11.2007 р. про повернення виконавчого документу;
11. визнати неправомірними дії державного виконавця Іванової Т.Б. в частині невиконання ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2007 р. про зупинення виконання рішення суду від 23.03.2005 р.;
12. визнати неправомірними дії державного виконавця Іванової Т.Б. щодо складання актів від 23.10.2006 р., 03.11.2006 р., 14.12.2006 р., 26.01.2007 р., 20.02.2007 р. про розшук боржника ОСОБА_4 , що не відповідає дійсності;
13. визнати недійсними акти, складені державним виконавцем Івановою Т.Б., від 23.10.2006 р., 03.11.2006 р., 14.12.2006 р., 26.01.2007 р., 20.02.2007 р. ;
14. скасувати постанову державного виконавця Іванової Т.Б. від 23.10.2006 р. про відкладення виконавчих дій;

15. скасувати постанову державного виконавця Іванової Т.Б. від 03.11.2006 р. про зупинення виконавчого провадження;
16. скасувати постанову державного виконавця Іванової Т.Б. від 20.02.2007 р. про відновлення виконавчого провадження;
17. скасувати постанову державного виконавця Іванової Т.Б. від 15.05.2008 р. про передачу виконавчого провадження заступнику начальника ДВС Швецю О.Є.;
18. визнати незаконними дії державного виконавця Іванової Т.Б. щодо передачі 16.05.2008 р. виконавчого провадження іншому державному виконавцю;
19. визнати неправомірними дії державного виконавця Хотинського С.В. в частині отримання 29.05.2009 р. виконавчого провадження від іншого державного виконавця;
20. скасувати постанову начальника ДВС Попунця І.А. від 06.07.2009 р. щодо визнання дій державного виконавця Хотинського С.В. з виконання виконавчого листа, виданого 05.05.2006 р., правомірними; 
21. скасувати постанову начальника ДВС Попунця І.А. від 06.07.2009 р. щодо визнання дій державного виконавця Хотинського С.В. з виконання виконавчого листа, виданого 26.09.2006 р., правомірними;
22. скасувати постанову начальника ДВС Попунця І.А. від 19.06.2009 р. про відмову у задоволенні заяви про відвід державного виконавця Хотинського С.В. з виконання виконавчого листа від 05.05.2006 р.;
23. скасувати постанову начальника ДВС Попунця І.А. від 01.07.2009 р. про відмову у задоволенні заяви про відвід державного виконавця Хотинського С.В. з виконання виконавчого листа від 26.09.2006 р.;
24. скасувати постанову начальника ДВС Попунця І.А. від 14.07.2006 р. про відмову у задоволенні заяви про відвід державного виконавця Іванової Т.Б. з виконання виконавчого листа від 05.05.2006 р.;
25. визнати незаконними дії державного виконавця щодо вчинення виконавчих дій з відновлення меж земельної ділянки гр. ОСОБА_4 , оскільки дії проводились з порушенням земельного законодавства;
26. зобов`язати відділ ДВС за їх рахунок прибрати з земельної ділянки ОСОБА_1 огорожу ОСОБА_4 , що встановлений 01.06.2009 р. під керуванням державного виконавця Хотинського С.В.;
27. скасувати постанову державного виконавця Іванової Т.Б. від 13.03.2007 р. про зупинення виконавчого провадження;
28. скасувати постанову державного виконавця Іванової Т.Б. від 24.05.2006 р. щодо встановлення строку для добровільного виконання – до 08.06.2006 р.;
29. скасувати супровідний лист ДВС № 7205-06/8 від 24.05.2006 р.;
30. скасувати постанову державного виконавця Іванової Т.Б. від 24.05.2006 р. про відкриття виконавчого провадження із встановленням строку для добровільного виконання рішення – до 30.05.2006 р.;
31. скасувати супровідний лист ДВС від 24.05.2006 р. щодо направлення копії постанови;
32. скасувати постанову начальника ДВС Попунця І.А. від 24.05.2006 р. про скасування постанови державного виконавця Іванової Т.Б. про відкриття виконавчого провадження від 24.05.2006 р. щодо встановлення строку для добровільного виконання – до 08.06.2006 р.;
33. скасувати постанову ДВС Іванової Т.Б. від 24.05.2006 р. про відкриття виконавчого провадження щодо встановлення строку для добровільного виконання – до 24.06.2006 р.;
34. скасувати супровідний лист ДВС щодо надіслання копії постанови від 24.05.2006 р. про відкриття виконавчого провадження;
35. скасувати акт від 04.06.2009 р. державного виконавця Хотинського С.В. щодо встановлення суми витрат на проведення виконавчих дій на суму 109,50 грн.;
36. скасувати постанову державного виконавця від 04.06.2009 р. про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в сумі 109, 50 грн.;
37. скасувати постанову державного виконавця Хотинського С.В. від 05.06.2009 р. про стягнення суми штрафу в розмірі 219 грн.;
38. скасувати постанову начальника ДВС Попунця І.А. від 09.06.2009 р. про відмову у задоволенні відводу державного виконавця Хотинського С.В.;
39. визнати недійсним запис начальника ДВС Попунця І.А. щодо виконання рішення суду;
40. скасувати/визнати незаконним лист-відповідь № 21721 від 10.06.2009 р. за підписом начальника ДВС Попунця І.А. ;
41. скасувати/визнати незаконним лист-відповідь № 287/01-22/К-39 від 07.05.2009 р. за підписом начальника ДВС ОСОБА_7 .А.;
42. скасувати постанову начальника ДВС Попунця І.А. від 29.05.2009 р. про задоволення відводу заступнику начальника ДВС Швецю Е.О.;
43. визнати недійсним висновок спеціаліста Жукова А.В. (а.с. 134-158 т.6).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 лютого 2019 року скаргу  ОСОБА_1 на неправомірні дії начальника відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області,   державних виконавців відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області та  скасування  постанов  державних виконавців відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області задоволено частково.
Скасовано:
- постанову державного виконавця Державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі від 15.06.2009 р. про закриття виконавчого провадження;
- постанову державного виконавця Державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі від 30.06.2009 р. про накладення штрафу на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 – по 85 грн.;
- постанову державного виконавця Державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі Іванової Т.Б. від 12.11.2007 р. про повернення виконавчого документу;
- постанову начальника Державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі Попунця І.А. від 06.07.2009 р. щодо визнання дій державного виконавця Хотинського С.В. з виконання виконавчого листа, виданого 05.05.2006 р., правомірними; 
- постанову начальника Державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі Попунця І.А. від 06.07.2009 р. щодо визнання дій державного виконавця Хотинського С.В. з виконання виконавчого листа, виданого 26.09.2006 р., правомірними;
- постанову начальника державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі Попунця І.А. від 19.06.2009 р. про відмову у задоволенні заяви про відвід державного виконавця Хотинського С.В. з виконання виконавчого листа від 05.05.2006 р.;
- постанову начальника Державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі Попунця І.А. від 01.07.2009 р. про відмову у задоволенні заяви про відвід державного виконавця Хотинського С.В. з виконання виконавчого листа від 26.09.2006 р.;
- постанову начальника ДВС Державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі Попунця І.А. від 14.07.2006 р. про відмову у задоволенні заяви про відвід державного виконавця Іванової Т.Б. з виконання виконавчого листа від 05.05.2006 р.;
- постанову державного виконавця Державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі Хотинського С.В. від 05.06.2009 р. про стягнення суми штрафу в розмірі 219 грн.;
- постанову начальника Державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі Попунця І.А. від 09.06.2009 р. про відмову у задоволенні відводу державного виконавця Хотинського С.В.
Визнано неправомірними:
- дії державного виконавця Державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі Хотинського С.В. щодо внесення в акти від 01.06.2009 р. та 04.06.2009 р. недостовірних даних про встановлення огорожі та демонтажу самовільних прибудов, зокрема, веранди, літ. «А»;
- дії державного виконавця Державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі Іванової Т.Б. в частині невиконання ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2007 р. про зупинення виконання рішення суду від 23.03.2005 р.;

- дії державного виконавця Державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі Іванової Т.Б. щодо складання актів від 23.10.2006 р., 03.11.2006 р., 14.12.2006 р., 26.01.2007 р., 20.02.2007 р. про розшук боржника ОСОБА_4 , що не відповідає дійсності.

Зобов`язано Ізмаїльський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській за власний рахунок прибрати з земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , огорожу, встановлену 01.06.2009 р. під керуванням державного виконавця Державної виконавчої служби у місті Ізмаїл та Ізмаїльському районі Хотинського С.В.
Було відмовлено у задоволенні скарги в частині: 
- визнання недійсними актів державного виконавця від 01.06.2009 р. та 04.06.2009 р. про поновлення межових знаків та демонтажу частини будинку боржника ОСОБА_4 ;
- скасування постанови державного виконавця Хотинського С.В. від 29.05.2009 р. про залучення до проведення виконавчих дій спеціаліста з геодезії Жукова А.В.;
- скасування постанови державного виконавця Хотинського С.В. від 15.06.2009 р. про відкриття виконавчого провадження;
- визнання недійсним акту державного виконавця Іванової Т.Б. від 29.10.2007 р. щодо чинення боржником ОСОБА_8 перешкод у вчиненні виконавчих дій;
- визнання недійсними актів, складених державним виконавцем Івановою Т.Б., від 23.10.2006 р., 03.11.2006 р., 14.12.2006 р., 26.01.2007 р., 20.02.2007 р. ;
- визнання неправомірними дії державного виконавця Хотинського С.В. в частині отримання 29.05.2009 р. виконавчого провадження від іншого державного виконавця;
- скасування супровідного листа ДВС від 24.05.2006 р. щодо направлення копії постанови;
- скасування супровідного листа ДВС щодо надіслання копії постанови від 24.05.2006 р. про відкриття виконавчого провадження;
- скасування акту від 04.06.2009 р. державного виконавця Хотинського С.В. щодо встановлення суми витрат на проведення виконавчих дій на суму 109,50 грн.;
- визнання недійсним запису начальника ДВС Попунця І.А. щодо виконання рішення суду;
- скасування/визнання незаконним листу-відповіді № 21721 від 10.06.2009 р. за підписом начальника ДВС Попунця І.А. ;
- скасування/визнання незаконним листу-відповіді № 287/01-22/К-39 від 07.05.2009 р. за підписом начальника ДВС Попунця І.А.;
- визнання недійсним висновку спеціаліста Жукова А.В. 

Стягнуто з Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській судовий збір на користь держави в сумі 704,80 грн.
Крім того, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня 2019 року також були визнані неправомірними дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби ІМУЮ Одеської області Дрангоя Д.О., в частині визнання підписів від імені начальника відділу ДВС ІМУЮ Одеської області у листі відділу ДВС № 287/01-22/К039 від 07.05.2009 року, постанові начальника ВДВС про відмову у задоволенні відводу державного виконавця від 09.06.2009 року та супровідному листі відділу ДВС № 358/01-22/К-65 від 09.06.2009 року. Стягнуто з Ізмаїльського міськрайонного ВДВС ГТУЮ в Одеській області грошові кошти в загальній сумі 6 991,60 грн., із яких: 6500 грн. - витрати за проведення судових будівельно-технічних експертиз, 121,80 грн. – витрати, пов`язані з витребуванням доказів, 121,80 грн. – витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, 248 грн. – витрати, понесені за проїзд до м. Одеси з м. Ізмаїл (т.7, а.с.74-75).

В апеляційній скарзі Ізмаїльського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції ставиться питання про скасування ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.02.2019 року, та постановлення нової, якою відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права (т.7, а.с.23-25).
Тобто, фактично вказана ухвала суду оскаржується лише в частині задоволення скарги ОСОБА_1 .
Ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24 грудня 2019 року в апеляційному порядку не оскаржується. 
Як вбачається з матеріалів справи, колишні начальник та державні виконавці ВДВС ІМУЮ Одеської області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вищевказаних посадах не перебувають.
В свою чергу, начальник ВДВС ІМУЮ Одеської області Дрангой ОСОБА_12 .О ОСОБА_13 скаргу ОСОБА_1 не визнав. 21.02.2019 р. р. у судове засідання суду першої інстанції не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 
Боржниця ОСОБА_4 у судове засідання суду першої інстанції також не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

До суду апеляційної інстанції вказані особи також не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового засідання (т.7, а.с.56, 81-84).
До суду апеляційної інстанції з`явився лише представник скаржника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , у зв`язку з цим колегія суддів вирішила слухати справу у відсутність учасників справи, за участю ОСОБА_2 , діючого на підставі довіреності від імені ОСОБА_1 , та на підставі наявних у справі доказів.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, усних заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2005 р., яке набрало законної сили 24.04.2005 р., позовні вимоги по справі за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання права власності на самочинне будівництво, встановлення сервітуту, в частині зобов`язання ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перешкоди в користуванні земельною ділянкою та в частині зобов`язання ОСОБА_4 здійснити демонтаж частини будинку (сарай –літ.2, веранду – літ.4, гараж – літ.8, вхід до підвалу – лінія А-Б) та встановити межові знаки – 1/2 частини забору по лінії межі між ділянками, що належать ОСОБА_4 - з одного боку, та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 - з іншого, задоволено частково (т.2, а.с.133-135).
На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчі листи, за якими було відкрито виконавчі провадження.

Однак, станом на 01.07.2009 року вищевказане судове рішення не було виконано належим чином.
Разом з тим, за змістом ст. 383 ЦПК України, в редакції Закону на час подання скарг ОСОБА_1 , а також відповідно до ст. 447 ЦПК України, в редакції на час постановлення оскаржуваної ухвали, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Так, скаржник ОСОБА_1 у своїй скарзі зазначила, що державний виконавець ОСОБА_10 В. неправомірно отримав 29.05.2009 р. виконавче провадження від іншого державного виконавця після винесення начальником ДВС Попунцом І.А. відводу заступника начальника ДВС Швеця Є.О.
Однак, суд правомірно відмовив у задоволенні скарги у зазначеній частині, оскільки дії державного виконавця з прийняття виконавчого провадження після відводу іншої посадової особи ДВС відповідали Закону України «Про державну виконавчу службу», в редакції станом на 16.01.2007 р.
Разом з тим, як вбачається з висновку № 14/06 судової будівельно-технічної експертизи від 16.05.2011 р., ознак демонтажу веранди – літ. «а» в період з 23 березня 2005 року по 15 червня 2009 року, тобто з дня ухвалення судового рішення по день винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, не встановлено (т.3, а.с.3,12). Згідно з актами державного виконавця від 01.06.2009 р. та 04.06.2009 р. веранда – літ. «а» -демонтована.
У зв`язку з цим, підлягає задоволенню скарга ОСОБА_1 , в частині скасування постанови державного виконавця від 15.06.2009 р. про закриття виконавчого провадження та постанова начальника ДВС від 06.07.2009 р. щодо визнання дій державного виконавця Хотинського С.В. з виконання виконавчих листів від 05.05.2006 р. та 26.09.2006 р. - правомірними.
Крім того, суд дійшов правильного висновку про необхідність зобов`язання ДВС за свій рахунок прибрати із земельної ділянки ОСОБА_1 огорожу, що встановлена 01.06.2009 р. під керуванням державного виконавця Хотинського С.В.

Також із копій заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вбачається, що останні 05.06.2009 р. та 18.06.2009 р. звертались до начальника ДВС із відводами державного виконавця Хотинського С.В. (т.2, а.с.280, 54-62).
В той же час, державним виконавцем Хотинським С.В. було прийнято постанови від 05.06.2009 р. та 30.06.2009 р. про накладення на ОСОБА_1 та ОСОБА_3 штрафів, тобто вчинено виконавчі дії до розгляду заяв про відвід (т.2, а.с.42, 44).

Проте, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виходячи зі змісту вказаних заяв про відвід державного виконавця Хотинського С.В., вказані заяви підлягали задоволенню. 
У зв`язку з цим, суд дійшов правильного висновку про те, що постанова начальника ДВС Попунця І.А. від 19.06.2009 р. про відмову у задоволенні заяви про відвід державному виконавцю ОСОБА_14 С.В. підлягає скасуванню.
Також суд дійшов обгрунтованого висновку про те, що підлягає задоволенню скарга в частині скасування постанови державного виконавця Іванової Т.Б. від 12.11.2007 р. про повернення виконавчого документу без виконання, оскільки на вказаний час була чинною ухвала суду від 06.03.2007 р. про зупинення виконання рішення суду від 23.03.2005 р., а тому державний виконавець мав зупинити виконавче провадження (т.2, а.с. 23, 181), а також в частині визнання дій державного виконавця про невиконання вказаної ухвали суду від 06.03.2007 р. про зупинення виконання рішення суду.

Суд також правильно вказав, що скарга в частині скасування постанов начальника ДВС Попунця І.А. від 01.07.2009 р. та 14.07.2006 р. про відмову у задоволенні відводів державних виконавців ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підлягає задоволенню. 

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги про те, що у суду не було правових підстав для визнання недійсними актів, складених державним виконавцем Івановою Т.Б., від 23.10.2006 р., 03.11.2006 р., 14.12.2006 р., 26.01.2007 р., 20.02.2007 р., про розшук боржниці ОСОБА_4 , то вказані доводи є безпідставними, так як остання мешкала за своїм місцем проживання та не було правових підстав для оголошення її в розшук, що підтверджується актом державного виконавця від 20.02.2007 року.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти позовних вимог та доводів апеляційної скарги. 
Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі – Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.
Що стосується заяви ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про відшкодування їм витрат, пов`язаних з відправкою поштової кореспонденції та на придбання квитків із м. Ізмаїл до м. Одеси і в іншу сторону, а всього у сумі 831 грн. (т.7, а.с.85-86), то колегія суддів відмовляє в задоволенні вказаної заяви, виходячи з того, що із змісту вказаних доказів, не вбачається, що їх несла скаржник ОСОБА_1 . Що стосується витрат, які поніс її представник ОСОБА_2 , то колегія суддів зазначає, що ОСОБА_2 представляє інтереси скаржника ОСОБА_1 на підставі довіреності, не є фахівцем в галузі права та не надав суду договору з ОСОБА_1 , яка б делегувала йому повноваження на понесення вказаних витрат (т.7, а.с.88). Крім того, колегія суддів зазначає, що явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, про що вказано в листі Одеського апеляційного суду (т.7, а.с.42).

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 – 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд
                                 постановив:        

Апеляційну скаргу Ізмаїльського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській областізалишити без задоволення.

Ухвалу Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21 лютого 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 10.03.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду:                С.М. Сегеда        

О.С. Комлева

Т.В. Цюра