Провадження № 33/4820/245/20 
Справа № 676/874/20 Головуючий в 1-й інстанції Драч І. В. 
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Бондар В. В. 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 травня 2020 року м. Хмельницький
Хмельницький апеляційний суд в складі: головуючої-судді Бондар В.В., з участю секретаря судового засідання Філіпчук О.В., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника Пілінського С.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Хмельницькому справу за апеляційною скаргою особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, – ОСОБА_1 на постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2020 року,-
В с т а н о в и в :
Постановою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2020 року 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрований в  АДРЕСА_2 , громадянина України, працює в ТОВ «ІВА АРТ»,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 10 200 грн., що становить шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.
ОСОБА_1  визнано винним у тому, що 11 лютого 2020 року о 5 год. 30 хв. в м.Кам`янець-Подільський, на перехресті вулиць У.Кармелюка та Харченка, керував транспортним засобом «Субару», державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння і в присутності двох свідків, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння з використанням дозволених технічних засобів фіксування такого стану та в медичному закладі у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі, як видно з її змісту, ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції щодо нього скасувати та закрити провадження в справі у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. Вважає постанову суду незаконною, оскільки неповно з`ясовано всі обставини справи, які мають значення для правильного вирішення справи, однобічно та упереджено досліджено докази у справі, без надання оцінки іншим доказам, не виконано всіх вимог адміністративного судочинства, що призвело до прийняття необґрунтованого рішення, а також судом порушені норми матеріального та процесуального права. Вказує, що працівники поліції незаконно та безпідставно зупинили його транспортний засіб, чим порушили вимоги Закону України «Про Національну поліцію», оскільки в матеріалах справи відсутній протокол про адміністративне правопорушення за порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху. Доданий до матеріалів справи відеозапис є неналежним та недопустимим доказом, позаяк отриманий з порушенням вимог закону. Вказує, що не відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння, а лише ставив вимогу перед поліцейськими пояснити про причину його зупинки. Суд першої інстанції не виконав вимоги ст. 251 КУпАП та не дослідив протокол про адмінправопорушення, до якого не внесено, які ж саме дії ОСОБА_1 вчинялись щодо ухилення від огляду. Також вважає, що суд не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 та в постанові відзначив інші покази.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника, які підтримували подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Твердження апелянта, що суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, не можуть бути прийнятими до уваги з наступних підстав.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за викладених в постанові обставин, відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на зібраних в провадженні та досліджених судом першої інстанції доказах, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.
Відповідно до положень п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як видно з протоколу про адміністративне правопорушення, який 11 лютого 2020 року був складений поліцейським СРПП Кам`янець-Подільського ВП ГУНП в Хмельницькій області старшим сержантом поліції Поваром В.А., того ж дня, о 05 год. 30 хв. в м. Кам`янці-Подільському на перехресті вул. Устима Кармелюка та Харченка,  ОСОБА_1  керував автомобілем «Subaru Legacy», номерний знак  НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився в присутності двох свідків на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, чим порушив п. 2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі апелянтом не оспорюється факт керування вищевказаним транспортним засобом та факт присутності свідків під час такої відмови від огляду у встановленому законом порядку.
За змістом п.п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом МВС України, МОЗ України 09.11.2015 року за № 1452/735, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають в стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану, які були зазначені поліцейськими в складених документах. Наявність таких ознак зафіксовані поліцейським в протоколі, що узгоджується з даними відеозапису, де зафіксовано, як поліцейський звертає увагу свідків на ознаки вживання алкогольних напоїв, чого той фактично не заперечував при спілкуванні з поліцейськими, лише вимагав вказати причину зупинки, а надані з цього приводу пояснення поліцейських його не влаштовували. Тому доводи апеляційної скарги про те, що у поліцейських не було підстав для проведення його огляду, суперечать сукупності об`єктивних доказів, які підтверджують протилежне.
Підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апелянт не наводить, не встановлено таких і апеляційним судом. В складеному протоколі вказано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду у встановленому законом порядку, в присутності двох свідків, що не суперечить диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП, згідно якої за цією нормою настає відповідальність в разі, зокрема, відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. Доводи апелянта, що в протоколі не відображено, які ж саме дії ОСОБА_1 вчинялись щодо ухилення ним від огляду, на увагу не заслуговують, позаяк протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП.
Під час апеляційного розгляду не встановлено порушень в діях поліцейських вимог «Інструкції про порядок виявлення в водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої наказом МВС України та МОЗ України, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858. 
Відсутність в справі даних (протоколу про адміністративне правопорушення) про порушення ОСОБА_1 . Правил дорожнього руху, що стало підставою для його зупинки, постанови про накладення стягнення за певні дії, свідчать, на переконання апеляційного суду, лише про відсутність в справі таких даних, та аж ніяк не вказують на недотримання працівниками поліції вимог Закону України «Про Національну поліцію» та відсутність в ОСОБА_1 ознак вживання алкогольних напоїв. З відеозапису, доданого до матеріалів справи видно, як працівник поліції повідомляв ОСОБА_1 , що причиною зупинки транспортного засобу була його технічна несправність і що про це ОСОБА_1 повідомлялось під час його зупинки.
Даними запису відеофіксування вчиненого правопорушення зафіксовано, що  ОСОБА_1 керував вищевказаним транспортним засобом та був зупинений працівниками поліції, які вказали на ознаки алкогольного сп`яніння і запропонували ОСОБА_1 відповідно до встановленого законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння (на місці зупинки і в медичному закладі) та його дії, які вказували фактично на небажання проходити огляд, вказують, що він відмовився від огляду. 
В суду першої інстанції були відсутні підстави для закриття провадження в справі з підстав, заявлених захисником, а невизнання вини ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого правопорушення не вказує, що судом постановлено рішення без дотримання вимог ст.ст. 245, 280, 251 КУпАП.
Підстав для висновку, що суд допустив суперечності в своїх висновках та не взяв до уваги пояснення свідка ОСОБА_2 , чим, на думку апелянта, виказав свою упередженість, немає. Суд надав оцінку всім доказам, в тому числі і цим показанням, дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у тому, що той за викладених у постанові обставин, порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відмовившись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП.
Обґрунтованих підстав вважати, що в даному провадженні не було доведено вини ОСОБА_1 в апеляційного суду немає, як і підстав для висновку про відсутність в справі належних та допустимих доказів та закриття провадження в справі у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення.
Зібрані та досліджені судом першої інстанції докази, які є належними та допустимими, яким суд першої інстанції дав вірну оцінку, давали суду прийти до висновку про доведеність вини  ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи автомобілем з явними ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння відповідно до встановленого законодавством порядку. Вказані обставини підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення, даними відеозапису та поясненнями свідка ОСОБА_2 та працівників поліції ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в суді першої інстанції.
При розгляді справи щодо  ОСОБА_1  порушень процесуального закону, що могли б стати підставою для скасування постанови суду з наведених апелянтом в апеляційній скарзі та його захисником в апеляційному суді мотивів, допущено не було.
Стягнення судом першої інстанції накладене в межах строків, передбачених ст.38 КУпАП, тому підстави для закриття провадження в справі з підстав, передбачених п.7 ст. 247 КУпАП, в апеляційному суді відсутні.
Суд приходить до висновку, що місцевий суд дійшов правомірного висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Погоджуючись з обраним видом та розміром стягнення, апеляційний суд враховує всі обставини справи та вважає, що судом обґрунтовано призначене стягнення в виді штрафу в розмірі 10200грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Призначене місцевим судом стягнення є достатнім для виховання ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових правопорушень.
Підстави для скасування чи зміни постанови місцевого суду відсутні.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд,-
П о с т а н о в и в :
Постанову Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 березня 2020 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя