Справа № 161/542/18 	Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В. 	
Провадження № 22-ц/802/245/20  Категорія: 39 	  Доповідач: Здрилюк  О. І.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
18 березня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Здрилюк О.І.,
суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К., 

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2019 року,   

                                            В С Т А Н О В И В :
У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 12.12.2012 між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів банку, які викладені на сайті банку. За умовами вищевказаного договору позичальник отримав на платіжну картку кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі  2800 грн..
Відповідач погодився на встановлення і зміну банком кредитного ліміту, на зміну тарифів та інших невід`ємних частин договору. 
Позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, унаслідок чого станом на 25.12.2017 утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 34485,51 грн., з яких: 18134,62 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 5236,80 грн. – нараховано відсотків за користування кредитом, 8995,73 грн. – нараховано пені, 500 грн. – штраф (фіксована частина), 1618,36 грн. – штраф (процентна складова), яку позивач просив стягнути з відповідача та відшкодувати судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в сумі 18134,62 грн. за кредитним договором б/н від 12 грудня 2012 року та 1762 грн. судового збору.
У решті позову відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове – про відмову в позові.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на безпідставність апеляційної скарги та законність і обґрунтованість судового рішення, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду змінити з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).
Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. 
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Судом вірно встановлено, що між сторонами 12.12.2012 було укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу на кредитну картку було надано кредитні кошти, якими він користувався, що стверджується випискою по рахунку.
Із наданого банком розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 25.12.2017 заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 18134,62 грн..
З урахуванням того, що відповідач фактично отримав та використовував кошти, надані банком на кредитну картку, але не повернув їх, місцевий суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості, що є фактично отриманою відповідачем сумою кредитних коштів.
Разом із тим, визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, який підлягає стягненню, та зробивши вірний висновок про відсутність підстав для стягнення інших заявлених банком складових заборгованості за кредитним договором б/н від 12.12.2012, поза увагою суду залишено той факт, що на час розгляду справи судом розмір заборгованості за тілом кредиту зменшився у результаті проведеного банком у січні 2019 року автоматичного списання із заробітної картки відповідача заборгованості за кредитним договором на загальну суму 1664,86 грн.: 11.01.2019 списано 888,25 грн., 14.01.2019 – 764,31 грн., 15.01.2019 – 12,30 грн., що стверджується наданою банком випискою по рахунку (а.с.92), а тому саме на таку суму і має бути зменшено розмір заборгованості за тілом кредиту, який підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.
Посилання відповідача на більший розмір списання коштів – відхиляється апеляційним судом, оскільки такі списання проводилися для погашення заборгованості по іншій карті і відповідач не довів, що вона має будь-яке відношення до кредитного договору від 12.12.2012 (а.с.71-зворот).
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, повно та об`єктивно дослідивши які, суд першої інстанції дав їм вірну правову оцінку.
З урахуванням наведеного, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за тілом кредиту по договору б/н від 12.12.2012 у розмірі 16469,76 грн. (18134,62 – 1664,86).
Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру заборгованості по тілу кредиту зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни рішення суду.
У зв`язку із частковим задоволенням як позову, так і апеляційної скарги, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України понесені сторонами судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених вимог кожному.
Оскільки до задоволення підлягає стягнення заборгованості по кредитному договору у розмірі 16469,76 грн., що становить 47,76% від заявлених вимог, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 841,53 грн., а з позивача на користь відповідача 126,87 грн. за 9,18% задоволеної апеляційної скарги. 
Згідно з ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, а саме, якщо: 
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст.ст.268 ч.ч.4, 5, 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд 
                                   П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 листопада 2019 року в даній справі в частині визначення розміру заборгованості по тілу кредиту та стягнення судового збору змінити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 16469 (шістнадцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 76 коп..
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 841 (вісімсот сорок одну) грн. 53 коп. – витрат по сплаті судового збору.
У решті рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 126 грн. (сто двадцять шість) грн. 87 коп. – витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий – суддя  

Судді