Ухвала
17 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 641/5715/19
провадження № 61-6461ск20
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), Синельникова Є. В., Шиповича В. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 грудня 
2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 березня 
2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Рейнвальд Юлії Сергіївни, заінтересовані особи: державний виконавець міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Рейнвальд Юлія Сергіївна, публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен банк Аваль»,
ВСТАНОВИВ:
У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Рейнвальд Ю. С.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 грудня 
2019 року у задоволенні скарги відмовлено.
Постановою Харківського апеляційного суду від 10 березня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року залишено без змін.
30 березня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 грудня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 березня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Заявник обґрунтовує касаційну скаргу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року 
№ 460-IХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
З матеріалів касаційного провадження та оскаржуваних судових рішень вбачається, що на виконання постанови Верховного Суду від 23 січня 
2019 року постановою державного виконавця від 22 липня 2019 року поновлено вчинення виконавчих дій за виконавчим листом 
№ 641/11400/13-ц.
Інших рішень, спрямованих на примусове виконання вказаного виконавчого листа, державним виконавцем не приймалось.
При цьому ОСОБА_1 не оскаржує постанову державного виконавця про поновлення виконання рішення суду. Лише просить зобов`язати державного виконавця прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та Закону України «Про виконавче провадження», не зазначаючи яке саме рішення оскаржується та яке рішення повинен прийняти державний виконавець.
Дослідивши матеріали справи, суди першої та апеляційної інстанції вказали на відсутність даних про звернення заявника до державного виконавця із заявою про застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.
Обгрунтовуючи скаргу на дії державного виконавця, ОСОБА_1 зазначав, що дії державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби Основ`янського та Слобідського районах м. Харкові ГТУЮ у Харківській області Рейнвальд Ю. С. по примусовому відчуженню належної йому квартири в межах виконавчого провадження № 552661696 по виконанню виконавчого листа № 641/11400/13-ц, виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова від 23 листопада 2016 року, 
є незаконними.
Натомість матеріали справи не містять доказів того, що державним виконавцем були вчинені дії по примусовому відчуженню квартири заявника.
Таким чином, у разі встановлення відсутності підстав для зупинення виконавчого провадження, здійснюється його поновлення.
Згідно статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Оскільки отримання заявником виклику від державного виконавця не є дією державного виконавця, яка порушує права чи свободи скаржника, то висновки суду першої та апеляційної інстанції про те, що відсутні підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
З огляду на вищенаведене, доводи касаційної скарги є безпідставними, висновків суду першої та апеляційної інстанції не спростовують та на законність і обґрунтованість постановлених судових рішень не впливають. 
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Зі змісту касаційної скарги та оскаржених судових рішень не виявлено порушення судами першої та апеляційної інстанції норм процесуального права, правильність застосування судами норм права не викликає розумних сумнівів.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду 
м. Харкова від 16 грудня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 10 березня 2020 року у справі за скаргою скаргою ОСОБА_1 на незаконні дії державного виконавця міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Рейнвальд Юлії Сергіївни, заінтересовані особи: державний виконавець міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Головного територіального управління юстиції у Харківській області Рейнвальд Юлія Сергіївна, публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» в особі Харківської обласної дирекції «Райффайзен банк Аваль», відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                     С. Ф. Хопта
 
       Є. В. Синельников
 
       В. В. Шипович