УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/791/19 Головуючий у 1-й інст. Лєдньов Д. М. 
Категорія 68 Доповідач Микитюк О. Ю. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2020 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого         Микитюк О.Ю. 
                        суддів Григорусь Н.Й.
Борисюка Р.М.
при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі справу №295/791/19 
за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 (третя особа: служба у справах дітей Житомирської міської ради) про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у вихованні дитини 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на рішення Богунського районного суду  м.Житомира від 04 лютого 2020 року, ухвалене під головуванням судді Лєдньова Д.М. у м. Житомирі,

встановив:

В січні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : шляхом систематичних побачень за місцем проживання батька в другу та четверту суботу щомісяця з 10.00 год. до 19.00 год.; в першу та третю неділю щомісяця з 12.00 год. до 16.00 год.; в будні дні під час навчального періоду позивач забирає дитину зі школи щовівторка та щочетверга, при цьому приводить дитину о 19.00 год.; в літні, осінні, весняні, зимові канікули батько бере доньку на оздоровлення на період тривалості відпустки батька, а інший період канікул доньки згідно встановленого графіку побачень; проведення святкування Нового року, Різдва, Пасхи, Трійці - згідно встановленої черги; якщо позивач не має змоги забрати дитину у визначений час побачення, то цей час відкладається на інший за домовленістю обох батьків; під час хвороби дитини батько має право відвідувати дитину за місцем її перебування; під час зазначених способів участі позивача у спілкуванні та вихованні своєї доньки позивач забирає доньку для безперешкодного спілкування з дитиною до місця свого проживання та повертає дитину матері за місцем її проживання. 
Рішенням Богунського районного суду  м. Житомира від 04 лютого 2020 року позов задоволено частково. Усунуто перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Визначено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні доньки шляхом встановлення періодичних побачень: перша субота кожного місяця з 10 год. до 13 год. у присутності матері, третя субота кожного місяця з 10 год. до 13 год. без обов`язкової присутності матері; друга неділя кожного місяця - з 10 год. до 13 год. у присутності матері, четверта неділя з 10 год. до 13 год. без обов`язкової присутності матері, а також шляхом встановлення можливості спільного відпочинку ОСОБА_1 із донькою ОСОБА_4 на протязі одного тижня літнього періоду без обов`язкової присутності матері. В решті позовних вимог відмовлено.        
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд не врахував висновок органу опіки та піклування, не взяв до уваги можливу загрозу інтересам дитини під час спілкування позивача з дитиною у відсутності інших осіб, оскільки останній засуджений за збут наркотичних засобів.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з матір`ю. Згоди щодо участі у спілкуванні з дитиною батька сторони не досягли.
Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до ст.153 цього кодексу мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків коли таке право обмежене законом.
Згідно з ч.2 ст.159 Сімейного кодексу України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.
В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
За положеннями ч.ч.5,6 ст.19 Сімейного кодексу України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 16.10.2019 року № 1165 затверджено висновок органу опіки та піклування, згідно якого є доцільним визначити ОСОБА_1 порядок побачень із донькою: перша, третя субота місяця з 10.00 год. до 13.00 год.; друга, четверта неділя місяця з 10.00 год. до 13.00 год. у присутності матері дитини. У висновку звернуто увагу на характеризуючі дані позивача, який притягався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризується посередньо.
Відповідно до статті 51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Статтею 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Статтею 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.
Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини.
За змістом статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
Згідно із статтею 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Положеннями статті 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Згідно із частинами 1, 2 статті 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.
З урахуванням положень національного законодавства, що регулює правовідносини батьків, між якими виник спір щодо участі у вихованні дитини, суд першої інстанції обґрунтовано частково відступив від висновку органу опіки і піклування. Такий відступ узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини (справи «М.С. проти України», «Ельшольц проти Німеччини» «Нойлінґер і Шурук проти Швейцарії», «Мамчур проти України»).
Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право батька на спілкування із малолітньою дочкою, чи обставин, які б свідчили про спілкування батька з дочкою, яке перешкоджало б нормальному розвитку дитини, або обумовлювало його побачення з дитиною у присутності інших осіб, судом не встановлено, відповідачем не доведено. Наявність у позивача судимості за збут наркотичних засобів сама по собі не свідчить про можливість негативного впливу на дитину під час спілкування без присутності матері. Суд першої інстанції з`ясував з пояснень відповідачки, що позивач ставиться до дочки лагідно, його поведінка є соціально прийнятною і нормальною.
Рішення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.259, 268,367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Богунського районного суду  м. Житомира від 04 лютого 2020 року без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуюча:                                Судді: