П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 р.	м.Одеса	Справа № 540/2355/19	
Головуючий в 1 інстанції: Ковбій О.В.
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Запорожана Д.В.	

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Херсонській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
В листопаді 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Херсонській області (надалі – відповідач, ГУ НПУ), в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Херсонській області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу служби в поліції наявну станом на 20.04.2018 року вислугу років в календарному обчисленні 06 років 5 місяців 08 днів, у пільговому обчисленні 07 років 10 місяців 04 дні у Державній кримінально - виконавчій службі;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Херсонській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в Національній поліції, стаж служби на різних посадах у Державній кримінально - виконавчій службі органів виконання покарань, що становить в календарному обчисленні 06 років 5 місяців 08 днів, у пільговому обчисленні 07 років 10 місяців 04 дні та видати ОСОБА_1 довідку з урахуванням перерахованої вислуги років. 
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що відповідач неправомірно відмовляє позивачу у зарахуванні до стажу її служби в Національній поліції стажу служби на різних посадах у Державній кримінально - виконавчій службі органів виконання покарань, що станом на 20.04.2018 року становив в календарному обчисленні 06 років 5 місяців 08 днів, у пільговому обчисленні 07 років 10 місяців 04 дні, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 21.12.2019 року позов задоволено повністю.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції від 20.04.2018 року №83/ОС "Про звільнення ОСОБА_1 " визначено звільнити ОСОБА_1 згідно з п.4 (у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів) ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію» старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_1 . 
Визначено вислугу років позивачки на день звільнення в календарному обчисленні 06 років 5 місяців та 08 днів, у пільговому обчисленні - 07 років 10 місяців 04 дні.
17.04.2018 року ОСОБА_1 призначено на посаду дільничного офіцера поліції сектора превенції Корабельного відділення поліції Херсонського відділу поліції ГУНП з 21.04.2018 року, присвоївши спеціальне звання рядовий поліції.
Стаж для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та визначення тривалості чергової відпустки станом на 01.05.2018 року зазначений - 10 днів.
31.05.2019 року Наказом Головного управління Національної поліції в Херсонській області №157 о/с дск "Про особовий склад" ОСОБА_1 присвоєно чергове спеціальне звання капітана поліції.
17.09.2019 року позивачка звернулась до ГУНП в Херсонській області з заявою в якій просила зарахувати їй до стажу служби в національній поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, стаж служби на різних посадах у Державній кримінально-виконавчій службі органів виконання покарань, що станом на 20.04.2018 року становив в календарному обчисленні 06 років 5 місяців 8 днів у пільговому обчисленні 07 років 10 місяців 04 дні.
17.10.2019 року листом №2797/01/2-2019 відповідач повідомив ОСОБА_1 , що підстави для зарахування до стажу її служби стаж служби на посадах в Державній кримінально-виконавчій службі відсутні.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу») під час проходження ними служби в період, що досліджується розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі, ст.ст.22, 23 Закону України «Про міліцію», відповідні статті Закону України «Про національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, Дисциплінарний Статут органів внутрішніх справ України. Тому служба ОСОБА_1 в складі персоналу органів і установ виконання покарань підлягає зарахуванню до вислуги років в поліції на підставі пункту 3 (до 07.11.2015 року - дати набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію») частини другої статті 78 Закону №580-VIII та на підставі п.1 ч.2 зазначеної статті закону ( після 07.11.2015 року - дати набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію»).
Колегія суддів погоджується з такою позицією суду першої інстанції, оскільки вона ґрунтується на вірному застосуванні судом першої інстанції наступних положень нормативно-правових атів.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.59 Закону України «Про Національну поліцію» №580-VIII (надалі – Закон №580-VIII) служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Приписами ст.78 Закону №580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Частиною 2 ст.78 Закону №580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу, а також служба в самій поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду.
Як встановлено ст.130 Виправно-трудового кодексу України, який діяв до 01.01.2004 року на працівників рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюється дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для працівників органів внутрішніх справ. На спеціалістів кримінально-виконавчої системи, які не мають спеціальних звань, поширюється дія закону України «Про державну службу».
Відповідно до п.5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11.07.2003 року №1129-IV визначено, що до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
Частиною 5 ст.23 Закон України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» від 23.06.2005 року №2713-IV в редакції до набрання чинності Законом №580-VIII було передбачено, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист, визначений Законом України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.
Після набрання чинності Законом №580-VIII ч.5 ст.23 Закон України «Про державну кримінально-виконавчу службу України» вже визначала, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що фактично законодавцем закріплено поширення усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейських на працівників кримінально-виконавчої служби.
Також суд першої інстанції вірно послався на положення Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, згідно преамбули якого його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу») під час проходження ними служби в період, що досліджується розповсюджується дія нормативно-правових актів, які регламентують проходження служби в органах внутрішніх справ України, у тому числі в поліції, а саме статей 22, 23 Закону України «Про міліцію», відповідних статей Закону України «Про національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 року №114, Дисциплінарний Статут органів внутрішніх справ України.
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
За таких обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 
Дану справу було розглянуто судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Згідно п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Херсонській області – залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2019 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 	 	Кравченко К.В.	
Судді	    	Джабурія О.В.    Запорожан Д.В.