ПОСТАНОВА
Іменем України

28 травня 2020 року 
Київ
справа №818/2883/14
адміністративне провадження №К/9901/62450/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Губської О.А.,
суддів: Загороднюка А.Г., Шевцової Н.В.,
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області про зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від            27 серпня 2018 року, постановлену у складі колегії суддів:, Перцової Т.С.(головуючий), Жигилія С.П., Курило Л.В.
І. Обставини справи
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області, в якому просив зобов`язати відповідача надати йому щорічні відпустки за час вимушеного прогулу з 25.12.2007 по 05.06.2014 згідно його заяви від 04.08.2014 та внести зміни до наказу про надання відпустки від 29.09.2014 № 82, а саме вказати, що відпустка надається за період роботи з 25.12.2007 по 24.12.2008.
2. Сумський окружний адміністративний суд рішенням від 25 квітня 2018 року позов задовольнив.
3. Відповідач оскаржив вказане рішення в апеляційному порядку.
4. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2018 року зазначену апеляційну скаргу було залишено без руху.  Надано Регіональному відділенню Фонду Державного майна України по Сумській області строк для надання доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Роз`яснено заявнику апеляційної скарги, що вищезазначені недоліки апеляційної скарги можуть бути усунені шляхом направлення до Харківського апеляційного адміністративного суду доказів поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження (належним чином завірених копій документів щодо первинного направлення Регіональним відділенням  Фонду державного майна України по Сумській області апеляційної скарги на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 та отримання її судом апеляційної інстанції, а також щодо результатів розгляду апеляційної скарги судом).
5. 30.07.2018 відповідачем надіслано до суду апеляційної інстанції клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому скаржник зазначив, що повний текст оскаржуваного рішення складено 30.04.2018 та отримано відповідачем 14.05.2018. Вперше апеляційну скаргу подано (направлено засобами поштового зв`язку) 05.06.2018 безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 апеляційну скаргу повернуто відповідачеві у зв`язку з порушенням порядку подачі апеляційної скарги, передбаченого п.15.5  Перехідних положень КАС України. 19.06.2018 Регіональним відділенням Фонду Державного майна України по Сумській області повторно подано апеляційну скаргу. При цьому, відповідач вважав, що вперше апеляційна скарга була подана ним вчасно.
6. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.08.2018 апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 по справі № 818/2883/14 було повторно залишено без руху. Роз`яснено, що недоліки апеляційної скарги мають бути усунені шляхом направлення до Харківського апеляційного адміністративного суду обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 по справі № 818/2883/14 за період з 31.05.2018 по 05.06.2018.
7. 22.08.2018 від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначено, що отримання повного тексту оскаржуваного рішення лише 14.05.2018 не дало змогу РВ ФДМУ по Сумській області підготувати та подати апеляційну скаргу в межах строків, передбачених ч.1  ст.295 КАС України. Вказано, що первинна апеляційна скарга, яка була повернута скаржнику,    подана 05.06.2018, а тому відповідач мав право на поновлення строку на апеляційне оскарження в силу ч.2  ст.295 КАС України.
8. Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 27 серпня 2018 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.04.2018  у цій справі.
9. Таке своє рішення суд апеляційної інстанції мотивував тим, що наведені апелянтом причини пропуску строку апеляційного оскарження не можна вважати поважними, оскільки повний текст оскаржуваного рішення було складено 30.04.2018, отже, з урахуванням положень ч.1  ст.295 КАС України, строк на апеляційне оскарження сплив 30.05.2018. 
9.1. Суд апеляційної інстанції зазначив, що вперше апеляційна скарга була подана (направлена засобами поштового зв`язку) відповідачем лише 05.06.2018, тобто, з пропуском строку на апеляційне оскарження, а твердження відповідача про те, що вперше апеляційна скарга була подана ним вчасно, є хибним. Оскільки вперше апеляційна скарга була подана з порушенням порядку подачі апеляційної скарги, передбаченого п.15.5  Перехідних положень КАС України, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 вказана апеляційна скарга була повернута відповідачу. При цьому, відповідачем жодним чином не обґрунтовано, чому, отримавши копію повного судового рішення 14.05.2018, по якому строк на апеляційне оскарження спливає 30.05.2018, він подав апеляційну скаргу лише 05.06.2018. Поважних причин, які б завадили відповідачеві подати вперше апеляційну скаргу раніше, ніж 05.06.2018, відповідач на вимогу суду апеляційної інстанції не надав, а тому причини пропуску строку на подання апеляційної скарги від 19.06.2018 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 по справі           №818/2883/14 не можна вважати поважними, а тому клопотання Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Сумській області про поновлення цього строку задоволенню не підлягає.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
10. Відповідач, уважаючи ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження постановленою з порушенням вимог процесуального закону, подав касаційну скаргу.
11. У касаційній скарзі автор просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
12. Касаційна скарга, серед іншого, обґрунтована помилковістю висновку суду апеляційної інстанції про пропущення відповідачем строку на апеляційне оскарження та, відповідно, протиправністю відмови у відкритті апеляційного провадження з цих підстав.
12.1. Так, скаржник зазначає, що повний текст постанови Сумського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 складено 30.04.2018, а регіональним відділенням копію рішення отримано 14.05.2018. Апеляційна скарга відповідачем подана 05.05.2018 у тридцятиденний строк з дня вручення повного тексту рішення, що визначено ст.295 КАС України. Подаючи первинну апеляційну скаргу 05.06.2018 безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду Регіональне відділення Фонду Державного майна України по Сумській області очікувало застосування норм процесуального законодавства, які надають йому право на поновлення пропушенного строку на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст.295 КАС України, а також застосування норм процесуального законодавства, які надають йому право безпосереднього подання апеляційної скарги до апеляційного суду у відповідності до ст.297 КАС України.
13. Позивач у своєму відзиві на касаційну скаргу вказує на її безпідставність та просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.
ІІІ. Релевантні джерела права й акти їх застосування
14. Можливість забезпечення права на апеляційний перегляд справи є однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства (частина третя  статті 2 КАС України).
15. Статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України  (далі -  КАС України) встановлені загальні правила обчислення строку на апеляційне оскарження.
16. Відповідно до частини першої  статті 295 КАС України  апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
17. Частиною другою  статті 295 КАС України  передбачено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
18. Частиною 3  статті 298 КАС України  встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених  статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.
19. Пунктом 4 частини 1  статті 299 КАС України  встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
ІV. Висновки Верховного Суду
20. З матеріалів справи судом встановлено, що повний текст постанови Сумського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 складено 30.04.2018, а копію вказаного рішення отримано відповідачем 14.05.2018, тобто останнім днем тридцятиденного строку, який, в розумінні ч.    2    ст.    295     КАС України, є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження був 13.06.2018.
21. Вперше апеляційну скаргу на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 25.04.2018 відповідачем подано (направлено засобами поштового зв`язку)   05.06.2018 безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
22. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 11.06.2018 апеляційну скаргу повернуто відповідачеві у зв`язку з порушенням порядку подачі апеляційної скарги, передбаченого п.15.5  Перехідних положень КАС України. 
23. Оскільки повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою, відповідачем повторно подано апеляційну скаргу 19.06.2018.
24. Скаржник зазначає, що первинна скарга подана ним з дотриманням процесуального строку на апеляційне оскарження, однак повернута ухвалою суду від 11.06.2018. Первинно апеляційна скарга подана у межах строку, передбаченого            ч. 2  ст. 295 КАС України, що є підставою для його поновлення.
25. Касаційний суд вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги в частині протиправного обмеження апеляційним судом права позивача на поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. Відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, судом апеляційної інстанції помилково не враховано приписи ч. 2  статті 295 КАС України. Так, положення ч. 2  ст. 295 КАС України  передбачає обставини, за яких підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є безумовними.
26. Частиною першою  статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
27. Частиною 3  статті 295 КАС України  передбачено, що строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою  статті 299 цього Кодексу.
28. Суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку поважності причин пропуску строку на звернення з апеляційної скаргою після її повернення без розгляду, помилково не врахував та не дослідив обставини дати отримання відповідачем копії оскаржуваного судового рішення та подання ним первинно апеляційної скарги в межах тридцятиденного строку від дати отримання копії рішення. Подача повторної апеляційної скарги в досить стислі строки - 19.06.2018, після усунення недоліків, які слугували підставою для її повернення, також свідчить про добросовісність процесуальної поведінки відповідача.
29. Окрім того, щодо повернення судом апеляційної інстанції первинної апеляційної скарги відповідачеві у зв`язку з порушенням порядку подачі апеляційної скарги, передбаченого п.15.5  Перехідних положень КАС України, Суд зазначає наступне.
30. Так, статтею 297 КАС     визначено, що апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
31. При цьому за приписами підпункту 15.5 пункту 15  розділу VII «Перехідні положення» КАС України     до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
32. Як вбачається з лексичного і семантичного аналізу наведеної норми, - структура першого речення допускає множинне її тлумачення.
33. Відповідно до      статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
34.  Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а також, що учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (рішення у справах «Каньєте де Хоньї проти Іспанії», «Гору проти Греції», «Михолапа проти Латвії»).
35.  У справах «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine), заяви № 23759/03 та 37943/06, рішення від 14 жовтня 2010 року та «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine), заява № 39766/05, рішення від 07 липня 2011 року ЄСПЛ дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.
36.   В контексті наведеного, Верховний Суд вважає, що особа, яка подає скаргу, вправі очікувати застосування норм процесуального законодавства (статті 297 КАС України, підпункту 15.5 пункту 15 розділу      Розділу VII «Перехідні положення» КАС України), які надають їй право як безпосереднього подання апеляційної скарги до апеляційного суду, так і подання апеляційної скарги через місцевий суд.
37.  Застосування принципу пропорційності при здійсненні судочинства вимагає такого тлумачення підпункту 15.5 пункту 15 розділу Розділу VII «Перехідні положення» КАС України, яке б гарантувало особі право на безпосереднє звернення із апеляційною скаргою до апеляційного суду відповідно до      статті 297 КАС України, оскільки держава не вправі обмежувати права особи без мети захисту певного суспільного інтересу.
38. Отже, покладений в основу мотивування ухвал про залишення апеляційної скарги без руху та про відмову у відкритті апеляційного провадження висновок про пропущення відповідачем строку на апеляційне оскарження є безпідставним. 
39. За таких обставин Верховний Суд констатує, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
40.   Згідно п.2 ч.1  ст.349 КАС України  суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
41. Відповідно до ч.1 ст.  353 КАС України  підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
42. Таким чином, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення - скасуванню із направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
V. Судові витрати
43. З огляду на результат касаційного розгляду, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Сумській області задовольнити.
2. Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 27 серпня 2018 року у справі №818/2883/14 скасувати, а справу направити до Другого апеляційного адміністративного суду для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

Головуючий                                                                                          О. А. Губська

Судді                                                                                                    А. Г. Загороднюк

                                                                                                      Н.В. Шевцова