Справа № 462/89/20                                                 Головуючий у 1 інстанції: Іванюк І.Д.
Провадження № 33/811/172/20                                 Доповідач: Ревер В. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

        18 березня 2020 року                                                         м. Львів 
Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Ревера В.В., з участю ОСОБА_1 та його захисника Детинича П.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу на постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 27 січня 2020 року, 
встановив: 
цією постановою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200.00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 420,40 гривень судового збору. 
Згідно постанови судді, ОСОБА_1 25 грудня 2019 року о 12 год. 28 хв. у м.Львові, на вул.Городоцькій, 116, керував автомобілем марки «Меrcedes-Benz Sprinter», д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: зіниці очей не реагували на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, від проходження, у встановленому законом порядку, медичного огляду на стан сп`яніння відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України. 
На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати таку та постановити нову, якою матеріали про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, передати на розгляд трудового колективу ДПІЦ «Техно-Ресурс», що знаходиться за адресою: 79060, м.Львів, вул.Трускавецька, 125. 
Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, зазначає, що факт інкримінованого йому адміністративного правопорушення у судовому засіданні не визнав в силу того, що 25 грудня 2019 року не перебував у стані наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження огляду, оскільки не міг залишити товар, який знаходився у транспортному засобі, а саме тушки курей на велику суму грошей, які могли б зіпсувались. 
Крім того з відеозапису процесу складення протоколу, який було оглянуто в судовому засіданні, вбачається, що його стан не давав підстав вважати, що він перебував у стані наркотичного сп`яніння.
Звертає увагу апеляційного суду, що є одруженим, має на утриманні дитину, а тому ніколи не вживав і не вживає наркотичних засобів, не перебуває на обліку, як особа залежна від наркотиків, що підтверджується довідкою Львівського наркологічного диспансеру, яка була подана до суду першої інстанції, офіційно працює у трудовому колективі ДПІЦ «Техно-Ресурс» на посаді слюсаря-автомеханіка. Крім цього, працює також водієм, оскільки необхідно заробляти кошти на утримання сім`ї. Відтак, вважає оскаржувану постанову відносно нього надто суворою. 
ОСОБА_1 звернувся до керівництва ДПІЦ «Техно-Ресурс» про звернення до Львівського апеляційного суду з клопотанням про звільнення його від адміністративної відповідальності та передачу матеріалів адміністративної справи на розгляд трудового колективу з метою вжиття заходів громадського впливу на підставі ст.21 КУпАП. Дане звернення було задоволено адміністрацією ДПІЦ «Техно-Ресурс».
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та виступ його захисника Детинича П.І., які підтримали апеляційну скаргу та просили таку задовольнити, вивчивши матеріали справи № 462/89/20 та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що така не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. 
Відповідно до вимог ст.245 Кодексу України про адміністративні правопорушення, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться в межах, встановлених протоколом про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, в тому числі й щодо накладення адміністративного стягнення. 
Порушень норм матеріального чи процесуального права, в тому числі порушень процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, при розгляді справи судом першої інстанції допущено не було. 
Відповідальність за ст.130 КУпАП настає за керування транспортними засобами в стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, та за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Висновок судді про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи. 
Такий висновок підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суд дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 067306 від 25.12.2019 року (а.с.1); поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с.3, 4), які засвідчили факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Оскільки ОСОБА_1  відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, що стверджується зібраними матеріалами у справі, в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Сам факт відмови від походження огляду тягне за собою відповідальність за цією статтею. При цьому не має значення чи перебував водій у стані сп`яніння. 
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 067306 від 25.12.2019 року (а.с.1), ОСОБА_1 власноруч розписався у вказаному протоколі, чим погодився із внесеними у нього даними, та в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» написав, що пояснення дасть в суді. 
В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 пояснив, що відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки не міг залишити товар, який знаходився у транспортному засобі, а саме тушки курей на велику суму грошей, які могли б зіпсуватись. Дані пояснення відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння не можуть слугувати звільненням особи від відповідальності. 
Крім того, факт відмови останнього від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння в присутності двох свідків підтверджується відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського (а.с.2), на якому зафіксовані події 25.12.2019 року під час складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, з ознаками наркотичного сп`яніння: нереагування зіниць очей на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Що ж стосується клопотання трудового колективу ДПІЦ «Техно-Ресурс» про можливість передачі матеріалів справи про адміністративне правопорушення на розгляд такого для застосування заходів громадського впливу, то таке, на думку апеляційного суду, не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст.21 КУпАП, особа, яка вчинила адміністративне правопорушення звільняється від адміністративної відповідальності з передачею матеріалів на розгляд громадської організації або трудового колективу, якщо з урахуванням характеру вчиненого правопорушення і особи правопорушника до нього доцільно застосувати захід громадського впливу.
Однак, враховуючи характер вчиненого правопорушення та особу правопорушника, ступінь його вини, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування положень ст.21 КУпАП і звільнення ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, з передачею матеріалів на розгляд трудовому колективу. 
Враховуючи наведене, підстав для скасування чи зміни постанови суду не встановлено. 
Стягнення накладене судом на ОСОБА_1 відповідно до положень ч.2 ст.33 КУпАП, за змістом якої, при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, не враховуються. 
Апеляційний суд вважає, що стягнення у виді штрафу в розмірі 10200.00 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, накладене у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, з дотриманням вимог ст.33 КУпАП та є безальтернативним.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги в цілому та вважає, що підстав для її задоволення немає.
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 
постановив: 
Постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 27 січня 2020 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення. 
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського апеляційного суду                                          В.В.Ревер