Номер провадження: 22-ц/813/5433/20 
Номер справи місцевого суду: 521/15135/18
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Гірняк Л. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2020 року                                                                 м. Одеса
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Одеського апеляційного суду в складі:
Головуючого- Гірняк Л.А.
Суддів - Сегеди С.М., Комлевої О.С.,
За участю секретаря - Ющак А.Ю.
    розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Малиновська района адміністрація Одеської міської ради, ТОВ «Авангард-Д», Юридичний департамент Одеської міської ради про визнання права власності на частину домоволодіння,-
ВСТАНОВИЛА:

       В вересні 2019 року  ОСОБА_2 звернулась до суду з позовною заявою в котрій просила суд :
-скасувати розпорядження Малиновської районної адміністрації № 501/01-06 від 27.10.2016 р. про присвоєння поштової адреси домоволодінню АДРЕСА_1 в цілому
-скасувати право власності ОСОБА_3 на об`єкт нерухомого майна - домоволодіння, яке складається: з житлового будинку загальною площею 102,5 кв. м. та житловою площею 49,9 кв.м., літня кухня літ. «б», вбиральня-душ літ. «г», сарай літ. «Д», вбиральня літ. «е», сарай літ. «ж», огорожа № 1,3,5,6, замощення І, за адресою: АДРЕСА_1 .
-визнати за нею, право власності на частину об`єкту нерухомого майна - домоволодіння, яке складається: з житлова кімната 1 -4 площею 15,0; житлова кімната 1-6 площею 13,6; ванна 1-2 площею 4,9; коридор 1-3 площею 5,0; кухня 1-5 площею 11,2
       Вимоги обґрунтовувала тим, що сторони в період з 1967 року по 1983 рік перебували в зареєстрованому шлюбі та проживали в домоволодіння АДРЕСА_1 .
       Рішенням Товариського суду Ленінського селища Іллічівського району м. Одеси від 18 серпня 1985 року встановлений порядок користування зазначеного будинку. За нею закріплено право користування кімнатою 16,5 кв. м. , а за відповідачем - 11,7 кв. м. та 8,1 кв. м. та інші підсобні приміщення і частина земельної ділянки згідно плану під літ «А».
       В лютому 2018 року їй стало відомо, що 27 жовтня 2016 року Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради постановлено розпорядження № 501/01-06,яким об`єкту нерухомого майна - домоволодіння ,яке складається з житлового будинку загальною площею 102,5 кв. м. та житловою площею 49,9 кв. м., літня кухня літ «б», вбиральня - душ літ «г»,сарай літ « Д»,вбиральня літ «У»,сарай літ. «Ж»,огорожа № 1,3,5,6, замощення 1,присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .
       На підставі вищезазначеного розпорядження та довідок ТОВ «Авангард-Д» за  ОСОБА_3 визнано право власності в цілому на вищезазначене домоволодіння.
       Посилаючись на те, що спірний будинок належить їм на праві спільної сумісної власності просила суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29 липня 2019 року та від 08.08.2-19 року (про виправлення описки) затверджено мирову угоду укладену між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , згідно умов якої:
-скасовано запис про право власності державної реєстрації за номером 17389590 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 1082036151101 юридичного департаменту Одеської міської ради Одеської області, зареєстрованого за ОСОБА_5 на праві власності - 1/1, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 102,5 кв.м., житловою площею 4 9.9 кв.м. з наступними складовими частинами: літня кухня літ. "Б", вбиральня - душ літ. "Г", сарай ліг. "Д, Ж", вбиральня літ. "Е", споруди № 1-6,1, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнано за ОСОБА_2 право власності на об`єкт нерухомого майна - частину домоволодіння, що позначена на технічному паспорті від 10.12.2014 року під № 1 та яка складається: з 1-1=8,3 кв.м. коридор; 1-2=4,9 кв.м. ванна; 1-3=5,0 кв.м. - коридор; 1-4=15,0 кв.м. - житлова кімната; 1-5=11,2 кв.м. - кухня; 1-6=13,6 кв.м. - житлова кімната; складова частина об`єкта нерухомого майна: літня кухня літ. "Б", складова частина об`єкта нерухомого майна - сарай лит. "Ж"; складова частина об`єкта нерухомого майна споруди № НОМЕР_1 ,І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 58,0 кв.м.; житловою площею 28,6 кв.м. та частину земельної ділянки, згідно порядку користування, який фактично склався з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться у неї в користуванні.
       Виділено вищевказану частину об`єкта нерухомого майна разом з вищевказаними складовими частинами об`єкта нерухомого майна в об`єкт окремого домоволодіння та присвоїти йому поштову адресу: АДРЕСА_1 .
       Визнано за ОСОБА_4 право власності на об`єкт нерухомого майна - частину домоволодіння, що призначена на технічному паспорті від 10.12.2014 року під № 11 та яка складається з: 2-1=8,1 кв. м. - кухня; 2-2=11,7 кв. м. - житлова кімната; 2-3=9,6 кв.м. житлова кімната; складова частина об`єкта нерухомого майна: 2-4=15,1 кв. м. гараж; складова частина об`єкта нерухомого майна: вбиральня літ. "Е"; складова частина об`єкта нерухомого майна: сарай літ. "Д"; складова частина об`єкта нерухомого майна: вбиральня-душ літ. "Г"; складова частина об`єкта нерухомого майна: споруди № НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 4 4,5 кв.м., житловою площею 21,3 кв. м. та частину земельної ділянки, згідно порядку користування, який фактично склався з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться у нього в користуванні.
Виділено вищевказану частину об`єкта нерухомого майна разом з вищевказаними складовими частинами об`єкта нерухомого майна в об`єкт окремого домоволодіння та присвоїти йому поштову адресу: АДРЕСА_1 .
Провести реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права власності на частину домоволодіння, треті особи: Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, ТОВ «Авангард -Д», Юридичний департамент Одеської міської ради – закрито.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача – ОСОБА_6 просить закрити апеляційне провадження по справі.
       Інші учасники справи не скористались правом подати до суду відзив на апеляційну скаргу.
Сторони по справі в судове засідання не з`явились, були повідомлені належним чином про час та місце судового розгляду.
В заяві представник апелянтки - адвокат Голосов Ю.В. просить справу слухати за їх відсутності.
       В силу ст.372 частина 2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за їх відсутності.
Відповідно до ч. 5 ст.ст. 268 ЦПК України, в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
У зв`язку з цим, та на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З цих підстав, датою складення цього судового рішення є 13.05.2020 року.

АРГУМЕНТИ(ДОВОДИ)СТОРІН:
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що при затвердженні мирової угоди районний суд порушив її житлові права та права її малолітньої доньки,оскільки без її згоди та відома затвердив між батьками поділ будинку в натурі без залучення її до участі в справі.
       Заявник зазначає, що вона зареєстрована та проживає в спірному будинку з дня народження. 
       При затвердженні мирової угоди районний суд вийшов за межі предмету спору,оскільки затвердив мирову угоду про поділ житлового будинку в натурі вимоги щодо якого сторонами не заявлялись.
       У відзиві на апеляційну скаргу позивачка зазначає, що відповідач порушив її права на спірний будинок так як право власності було зареєстровано за відповідаче. При цьому не взято було до уваги, що 18 серпня 1985 року Товариський суд Ленінського селища Іллічівського району м. Одеси в п.3 встановив порядок користування спірним будинком та за нею закріплено кімнату площею 16,5 кв.м. 
Посилаючись на те, що права апелянтки ОСОБА_1 не порушені просила закрити апеляційне провадження по справі.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ та ЦІНКА АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ:
Судова колегія заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги та відзив на неї приходить до наступного.
Затверджуючи мирову угоду районний суд виходив з того, що умови мирової угоди не суперечать закону та сторони врегулювали спір на підставі взаємних поступок.
З таким судженням районного суду погодитись не можна з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 7 ст. 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії цивільного процесу.
У відповідності до вимог ч.ч.1-4 ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.
Матеріалами справи встановлено, що сторони з 1967 по 1083 рік знаходились в зареєстрованому шлюбі в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька- ОСОБА_1 .
Рішенням Товариського суду Ленінського селища Іллічівського району м. Одеси від 18 серпня 1985 року встановлений порядок користування будинком,   
АДРЕСА_1 позивачкою закріплено право користування кімнатою 16,5 кв. м. , а за відповідачем - 11,7 кв. м. та 8,1 кв. м. та інші підсобні приміщення і частина земельної ділянки згідно плану під літ «А»( а.с.9).
Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 зареєстрована з 08.08.1990 року в АДРЕСА_1 . Разом з нею проживає неповнолітня донька- ОСОБА_7 ( а.с.126.127).
Відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10.11.2016 року та відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.11.2016 року за № 17389590 зареєстровано право власності за ОСОБА_3 . 
Підставою набуття права власності явились довідки ТОВ «Авангард-Д» та розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 27.10.2016 року про присвоєння поштової адреси( а.с.5).
Статтею 317 цього Кодексу визначено зміст права власності, який полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. 
З матеріалів справи вбачається, що сторонам рішенням товариського суду Ленінського селища Іллічівського району м. Одеси від 18 серпня 1985 року встановлений порядок користування будинком, АДРЕСА_1 . 
Право власності зареєстровано за відповідачем в 2016 році.
Згідно статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
       Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального првава із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права  до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам не відповідає.
Згідно зі ст. 2 Закону Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. 
Згідно із ч.4 ст.3 зазначеного закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.
Тобто право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим законом, визнаються державою.
Отже, право власності на збудоване до набрання чинності законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (3.08.2004) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку зі здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.
Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Крім того, згідно з чч.1 та 2 ст.5 ЦК акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.
До 5.08.92 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.
Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» від 5.08.92 №449 (втратила чинність).
Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані в період до 5.08.92, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.
При дослідженні судом обставин існування в сторін права власності, районний суд не встановив правові підстави, за яких вони набули таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності. 
       Згідно з частинами 1, 2  статті 4 ЦПК України кожна особа має право  в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересів.
       За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб,права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
       Відповідно до положень статті 16 ЦК Українио соба  має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне правоабо інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
       На підставі частин 1-4 статті 207 ЦПК України мирова укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.
       Сторони можуть укласти мирову угоду  і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.
       До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди  суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені сторіни вчинити відповідні дії.
       Укладена сторонами мирова угода  затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.
       За змістом вказаної статті мирова угода  – це складена сторонами з урахуванням інтересів усіх заінтересованих осіб, що беруть участь у справі,угода яка визнається судом лише після встановлення законності й обґрунтованості її умов, а також з`ясування думки усіх заінтересованих осіб щодо можливості її визнання. Метою такої угоди є врегулювання спору між сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору, тобто матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Не може визнаватися судом мирова угода  умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами.
       Якщо умови мирової угоди  суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи  яку він представляє, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди  і продовжує судовий розгляд частина 5  статті 207 ЦПК України.
        Між сторонами виникли правовідносини з приводу незаконності розпорядження Малиновської районної адміністрації від 27.10.2016 року про присвоєння поштової адреси домоволодінню АДРЕСА_1 , набуття права власності за відповідачем на весь будинок , скасування на ним права власності та набуття за позивачкою право власності , і саме ці позовні вимоги судом першої інстанції підлягали розгляду.
       Скасовуючи запис права власності за відповідачем на спірний будинок, районний суд визнав право власності на нього за позивачкою, за мировою угодою,без зазначення правових підстав та поділив його в натурі.
       Суд першої інстанції виходив з того, що дії сторін відповідають закону, не порушують прав та інтересів інших осіб.
       Такі висновки суду не ґрунтуються на законі, оскільки, суд першої інстанції не врахував, що мирова угода не стосується предмету позову так як вимоги про поділ нерухомого майна сторони не заявляли та не зазначив з яких правових підстав сторони набули право власності на спірний будинок. 
       Крім того, затвердивши мирову угоду, районний суд порушив житлові права апелянтки, яка проживає та зареєстрована в спірному будинку з дня народження, не залучив її до участі в справі.
       За таких обставин суд у порушення норм процесуального права зазначених вимог закону не врахував, безпідставно застосував до даних правовідносин статті 16 ЦК України для обрання такого способу захисту, як визнання мирової угоди. 
       Отже, висновки суду першої інстанції про те, що дії сторін відповідають закону, не порушують прав  та інтересів інших осіб необґрунтовані, а доводи на підтримання цієї позиції, викладені у відзивах на апеляційну скаргу, не відповідають вимогам закону.
       Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
       Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
       Згідно частини 1 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права  чи неправильне застосування норм матеріального права які призвели до постановлення помилкової ухвали.
       Виходячи з встановлених обставин справи та вимог закону, суд апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції про визнання мирової угоди підлягає скасуванню, оскільки судом порушено норми процесуального права  та неправильно застосовано норми матеріального права
       Керуючись ст. 367,368,374,379,381,382,384,389,390 ЦПК України, судова колегія,- ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити
Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 29 липня 2019 року скасувати, і направити справу для продовження до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та підлягає оскарженню безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 13.05.2020 року.

Головуючий суддя - Л.А. Гірняк

Судді С.М.Сегеда 
- 

О.С.Комлева