ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3536/20 Справа № 175/4134/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Новік Л. М. Суддя у 2-й інстанції - Варенко О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2020 року        колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого - Варенко О.П.,
суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у м.Дніпрі цивільну справу 
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк»
на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року 
у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В С Т А Н О В И Л А:

       У жовтні 2018 року позивач - АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.01.2011 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6 500,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. 
       Відповідач належним чином не виконувала умови кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 25.09.2018 року становить 26 540,11 грн та складається з: 13 885,34 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11 461,03 грн - заборгованість за пенею; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 1 240,01 грн - штраф (процентна складова).
       На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача на свою користь вказану суму заборгованості та судові витрати. 
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пеня, штраф). 
Позивачем надані належні та допустимі докази по справі, також в наданому розрахунку заборгованості за кредитним договором вказані суми процентів, неустойки, які підлягають стягненню відповідно до умов Кредитного договору. 
Відповідач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» відмовити, посилаючись на те, що вона повернула позивачу суму отриманого кредиту, однак банк продовжував нараховувати їй проценти за користування кредитом та неустойку.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції посилався на те, що Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання анкети-заяви, отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки. Крім того, підписана сторонами 12.01.2011 року анкета-заява також не містить відомостей про процентну ставку, розмір та порядок нарахування пені та штрафу.
Однак повністю погодитись з таким висновком суду неможливо з огляду на наступне. 
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. 
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту, пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. 
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Судом встановлено, що 12.01.2011 року відповідач ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з заявою про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку та отримала кредит у розмірі 6 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
Відповідач погодилася з тим, що підписана анкета-заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг.
На підставі вказаних анкети-заяви про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг та самих Умов і правил надання банківських послуг, позивач нарахував відповідачу заборгованість станом на 25.09.2018 року у розмірі 26 540,11 грн, яка складається з: 13 885,34 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 11 461,03 грн - заборгованість за пенею; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 1 240,01 грн - штраф (процентна складова).
       Як вбачається з матеріалів справи, копія витягу з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.16-30) та копія витягу з Тарифів банку (а.с.15) не містять підпису відповідача.
       Анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку не містить відомостей щодо розміру процентної ставки за кредитом та розміру і порядку нарахування неустойки.
       Між тим, в матеріалах справи міститься підписана відповідачем Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», згідно якої відповідач отримала кредит з базовою процентною ставкою за кредитним лімітом 2,5 % на місяць з розрахунку 360 днів у році (30% на рік). Також в довідці зазначений порядок нарахування пені та штрафу.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 12.01.2011 року станом на 31.05.2015 року та 25.09.2018 року (а.с. 9-10, 11-12) встановлено, що банк дотримувався умов кредитного договору та застосував процентну ставку не більше 30% на рік у період з 12.01.2011 року по 29.08.2014 року, включно, що склало 119,16 грн боргу за процентами. Починаючи з 01.09.2014 року банк в односторонньому порядку збільшив процентну ставку до 34,80% і в подальшому продовжував збільшувати. 
Однак, процентна ставка є фіксованою та не може змінюватись у сторону її збільшення протягом дії кредитного договору в односторонньому порядку банком шляхом внесення змін до договору, оскільки, без дотримання вищенаведених вимог ст. 1056-1 ЦК України, така умова договору є нікчемною. 
Позивачем не надано до суду належних доказів про урегулювання питання щодо збільшення в односторонньому порядку процентної ставки за кредитом шляхом повідомлення про зазначене позичальника. Разом з тим, Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку, на які посилається банк, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не підписані відповідачем.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають частковому задоволенню та стягненню у розмірі 119,16 грн.
Щодо позовних вимог банку про стягнення з відповідача заборгованості за пенею, колегія суддів зауважує, що згідно з Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» пеня за несвоєчасну сплату заборгованості за кредитним договором обраховується на підставі базової процентної ставки за кредитом. Оскільки банк дотримувався умов кредитного договору та застосував процентну ставку не більше 30% на рік у період з 12.01.2011 року по 29.08.2014 року, включно, то розмір заборгованості за пенею (яка обраховувалася на підставі процентної ставки 30%) за вказаний період становить 0,00 грн.
Отже, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості за пенею є необґрунтованими.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. 
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. ст. 77-79 ЦПК України).
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.  
Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 500,00 грн та 1 240,01 грн слід зазначити наступне.
Згідно з Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», штраф нараховується при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів - 500 грн (фіксована частина). 
А також + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів, що згідно розрахунку складає 1 230,27 грн, тоді як в позовній заяві зазначена сума 1 240,01 грн. (процентна складова). Однак, вимоги про стягнення вказаного розміру штрафу не підлягають задоволенню, оскільки його розраховано на підставі нарахованих та прострочених процентів, розмір яких, як встановлено, було збільшено банком в односторонньому порядку. Інших доказів щодо розрахунку штрафу (процентна складова), на підставі погодженої сторонами базової процентної ставки, позивачем не надано.
Між тим, з розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відповідачем було допущено порушення строків погашення платежів за грошовим зобов`язанням більш ніж на 30 днів, тому вимога про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн підлягає задоволенню. 
Таким чином, рішення суду першої інстанції в частинах відмови у стягненні з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафу (фіксована частина) 500,00 грн підлягає скасуванню з ухваленням в цих частинах нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 119,16 грн, штрафу (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн. 
В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» слід стягнути судові витрати, понесені при зверненні до суду з позовом у розмірі 41,10 грн та судові витрати, понесені позивачем за подачу апеляційної скарги у розмірі 61,65 грн, а всього 102,75 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» - задовольнити частково. 
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року скасувати в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованості по процентам за користування кредитом, штрафу (фіксована частина) 500,00 грн та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.01.2011 року станом на 25.09.2018 року по процентам за користування кредитом у розмірі 119,16 (сто дев`ятнадцять) грн 16 коп; штраф (фіксована частина) у розмірі 500 (п`ятсот) грн 00 коп.
В іншій оскаржуваній частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2019 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570, 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1Д) судові витрати в розмірі 102 (сто дві) грн 75 коп. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів згідно ч.3 ст.389 ЦПК України. 

Головуючий О.П.Варенко

Судді: В.С.Городнича

О.В.Лаченкова