ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2020 року	Львів	Справа № 140/3651/19 пров. № А/857/3015/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії :
головуючого судді:                                        Гуляка В.В. 
суддів:                                                   Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , 
на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року (суддя - Смокович В.І., час ухвалення - не вказаний, місце ухвалення - м.Луцьк, дата складання повного тексту - 15.01.2020 року), 
в адміністративній справі №140/3651/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, 
про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, 
встановив:
У грудні 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ Пенсійного фонду України у Волинській області, якому просила: 1) визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії позивачу відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2014-2016 роки; 2) зобов`язати відповідача призначити і виплачувати пенсію позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2016-2018 роки відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із 11 липня 2019 року. 
Відповідач ГУ Пенсійного фонду України у Волинській області позову не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити у повному обсязі. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року у задоволенні позову - відмовлено. 
З цим рішенням суду першої інстанції від 15.01.2020 року не погодилася позивач ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що оскаржене рішення суду суперечить чинному законодавству, винесене зі значними порушеннями норм процесуального та матеріального права, є таким, що порушує права позивача, а тому рішення суду підлягає скасуванню з підстав, викладених в апеляційній скарзі. 
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що позивач з січня 2015 року отримувала пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». 11 липня 2019 року позивач звернулась до пенсійного органу зі заявою про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року №1058-IV, надавши новий пакет документів про стаж та заробіток, в тому числі набутого і після призначення попередньої пенсії. Однак позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, у зв`язку з тим, що при призначенні пенсії її розмір зменшується, оскільки для розрахунку розміру пенсії взято показник середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки, відповідно до п.2 постанови КМ України від 20.02.2019р. №124, як для перерахунку пенсії. Крім цього, відповідачем було застосовано приписи п.4-7 розділу XV «Прикінцеві положення» №1058-IV, а не норми ч.2 ст.40 цього Закону та не враховано судом, що у липні 2019 року призначення пенсії проводилось позивачу на підставі заяви та поданого нового пакету документів, а не по матеріалах пенсійної справи. Також наголошує апелянт на тому, що підстави переведення з одного виду пенсії на інший тотожні з підставами призначення пенсії вперше, оскільки пов`язані з правом особи на вільний вибір виду пенсії згідно ч.1 ст.10 Закону №1058-IV. Тому, якщо особа, яка отримувала пенсію за іншим Законом, звертається за призначенням пенсії згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», показник середньої заробітної плати має вираховуватись за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії. Однак, суд першої інстанції не врахував наведених обставин справи та правових положень, а тому дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. 
За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржене рішення суду від 15.01.2020 року - скасувати та винести рішення, яким задоволити позовні вимоги. 
Відповідач ГУ Пенсійного фонду України у Волинській області подав суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду від 15.01.2020 року - без змін. 

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з врахуванням наступного. 

Судом апеляційної інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в органі Пенсійного фонду України та з 31.12.2014 року їй була призначена пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 27, 28). 
На виконання рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24.02.2015 року у справі №159/457/15-а, залишеного без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.05.2015 року (а.с. 29-33, 34-38), Управлінням пенсійного фонду України у м.Ковелі та Ковельському районі переведено Турченко Т.І. на пенсію по інвалідності згідно із Законом України «Про державну службу» та із 01 вересня 2015 року проведено перерахунок пенсії (Розпорядження 169274) (а.с. 39). 
Також із 01 березня 2019 року позивачу ОСОБА_1 було проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на виконання вимог п.5 ч.4 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» як особі, яка набула право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим-третім частини четвертої статті 42 цього Закону, на найбільш вигідних умовах. 
Із 09 квітня 2019 року позивача ОСОБА_1 , на підставі її заяви, було переведено на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» та проведено перерахунок пенсії (а.с. 41,42). 
Також встановлено, що 11.07.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Пенсійного органу зі заявою про перехід на інший вид пенсії, а саме, пенсію по віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 43). 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області від 15.07.2019 року позивачу здійснено перерахунок пенсії за віком за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 11.07.2019 року, у зв`язку з уточненням даних (а.с. 9). 
Надалі 08 жовтня 2019 року позивача ОСОБА_1 переведено на пенсію по інвалідності за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При обчисленні розміру пенсії по інвалідності враховано страховий стаж тривалістю 37 років 7 місяців 27 днів в тому числі: 4 роки 5 місяців 24 дні додаткового стажу (коефіцієнт стажу - 0,37583). Середньомісячний заробіток, обчислений за періоди роботи з 01 липня 2000 року по 30 квітня 2019 року із застосуванням середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України за 2014-2016 роки - 4404 грн. 35 коп. (коефіцієнт заробітку - 1,37975). 
На звернення позивача щодо перерахунку пенсії, відповідач листом №1125/І-01 від 13.11.2019 року повідомив позивача про підстави призначення та перерахунку пенсії (а.с. 7). 

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог, з врахуванням наступного. 

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно частини 1 статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. 
Порядок визначення заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії у солідарній системі, призначення, перерахунку та виплати пенсії визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Відповідно до ч.1 ст.9 цього Закону, за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника. 
Частиною 1 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = ЗпхКс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 вказаного Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 вказаного Закону. 
Відповідно до ч.2 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи. 
Згідно ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ. 
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в ч.1 ст.40 вказаного Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії (абз.2 ст.45 Закону). 

Так, з матеріалів справи видно, що позивачу ОСОБА_1 вперше було призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із 31.12.2014 року. 
У подальшому, із 01.09.2015 року позивачу було проведено перерахунок пенсії та переведено на пенсію по інвалідності згідно із Законом України «Про державну службу». 
Із 01.03.2019 року позивачу було проведено перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Із 09.04.2019 року позивача ОСОБА_1 , на підставі її заяви, було знову переведено на пенсію по інвалідності згідно Закону України «Про державну службу» та проведено перерахунок пенсії. 
Із 11.07.2019 року позивача переведено на пенсію за віком по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та здійснено перерахунок такої пенсії. 
Із 08.10.2019 року позивача переведено на пенсію по інвалідності за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Отже, станом на час звернення позивача ОСОБА_1 до адміністративного суду у грудні 2019 року із даним позовом, позивач отримувала пенсію по інвалідності за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Такий вид пенсії по інвалідності позивачу вперше було призначено із 31.12.2014 року. 
Згідно матеріалів справи, пенсію по віку позивач отримувала в період із 11.07.2019 року по 08.10.2019 року. 
Таким чином, являються безпідставними вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити і виплачувати пенсію позивачу з 11 липня 2019 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2016-2018 роки відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що є безпідставною позовна вимога в частині визнання протиправними дій відповідача щодо відмови у призначенні пенсії на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2014-2016 роки, оскільки пенсія позивачці призначена відповідно до цього Закону із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні саме за 2014-2016 роки. 
Отже, судом не установлено факту вчинення відповідачем протиправних дій відносно позивача у правовідносинах щодо призначення та перерахунку пенсії. 
Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78   цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 

Відносно доводів апелянта (позивача) про те, що переведення з одного виду пенсії на інший вид пенсії являється фактично призначенням іншого виду пенсії, про що сформовано уже правову позицію Верховним Судом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №876/5312/17), то колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із такими доводами апелянта. 
Однак, у розглядуваній справі фактичні обставини справи підтверджують доводи відповідача про те, що первинно пенсію позивачу ОСОБА_1 було призначено із 31.12.2014 року - пенсію по інвалідності за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Надалі неодноразово здійснювався перехід з одного виду пенсії на інший в межах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про державну службу.
Пенсія по віку позивачу уже була призначена із 11.07.2019 року, а із 08.10.2019 року позивач знову отримує пенсію по інвалідності за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Тому, являються безпідставними доводи позивача про те, що відповідача необхідно зобов`язати призначити і виплачувати пенсію позивачу з 11 липня 2019 року із застосуванням показника середньої заробітної плати в України за 2016-2018 роки. 

З врахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції при розгляді адміністративної справи всебічно і об`єктивно встановлено обставини справи, оскаржене рішення суду від 15.01.2020 року винесене з дотриманням норм матеріального права та процесуального права, а тому немає підстав для його скасування. 

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5   ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності. 
Згідно п.3 ч.6 ст.12 КАС України, для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи, щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. 
Також, статтею 263 КАС України визначено, що справою незначної складності являється, зокрема, справа щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг. 
Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд 
                                                   постановив: 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 січня 2020 року в адміністративній справі №140/3651/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії - залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:	 	В. В. Гуляк 	
Судді:	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Н. В. Ільчишин