Справа № 127/33179/19
Провадження № 22-ц/801/1065/2020
Категорія: 63
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Ковальчук О. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року	Справа № 127/33179/19	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого                Ковальчука О.В.,
суддів :                        СалаТ. Б., Якименко М. М.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Бортняка-5", про усунення перешкод в користуванні місцем загального користування,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 05 березня 2020 року в м. Вінниці суддею цього суду Венгрин О. О., зі складанням його повного тексту 13 березня 2020 року, 
В С Т А Н О В И В:
В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Бортняка-5" (далі - ОСББ "Бортняка-5"), про усунення перешкод в користуванні місцем загального користування, мотивуючи його тим, що вона є власником квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_5 , а власником сусідньої квартири НОМЕР_1 є відповідач. Обидві квартири знаходяться на п`ятому поверсі багатоквартирного житлового будинку, який перебуває в оперативному управлінні ОСББ "Бортняка-5". ОСОБА_2 самовільно захопив місце загального користування - частину сходової клітини, переобладнавши його в підсобне приміщення - тамбур, приєднав його до квартир НОМЕР_1 і НОМЕР_2 шляхом встановлення цегляної перегородки з вбудованими дверима. 
Позивач вважає, що облаштування тамбуру є незаконним, оскільки у відповідача відсутні дозвільні документи на переобладнання допоміжного приміщення та згода на вчинення зазначених робіт йому не надавалась. Крім того, облаштування тамбуру не відповідає санітарно-технічним та протипожежним вимогам. 
Пославшись на викладене та на те, що вказані переобладнання заважають позивачу користуватись своєю власністю, оскільки створюють постійний шум та унеможливлюють прибирання сходової клітини біля її квартири, ОСОБА_1 , просила суд усунути перешкоди в користуванні місцем загального користування (сходовою клітиною під`їзду) шляхом зобов`язання ОСОБА_2 за власний рахунок здійснити знесення цегляної перегородки, демонтувати встановлені двері, якими частина сходової клітини під`їзду переобладнана під тамбур і приєднана до квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 по АДРЕСА_5 , та привести сходову клітину у первинний стан.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Апеляційний суд відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22 грудня 2018 року ОСОБА_1 є власником квартири НОМЕР_2 по АДРЕСА_5 (а. с. 10).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06 грудня 2019 року ОСОБА_2 є власником квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_5 (а. с. 11).
01 листопада 2019 року Головне управління Державної служби України з надзвичайний ситуацій у Вінницькій області (далі - ГУ ДСНС Вінницькій області) у листі № 01-6529/20 надало ОСОБА_1 відповідь на її звернення, у якій зазначено, що в межах п`ятого поверху багатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_5 біля квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 влаштовано перегородку без проектної документації, яка затверджена у встановленому порядку, що є порушенням вимог п. 21 розд. ІІ «Правил пожежної безпеки в Україні». Влаштування в межах коридору перешкод для евакуації людей може спричинити порушення вимог п. 2.37 гл. 2 розд. ІІІ «Правил пожежної безпеки в Україні» (а. с. 13).
18 листопада 2019 року Департамент архітектурно-будівельного контролю Вінницької міської ради, розглянувши звернення ОСОБА_1 щодо захвату місць загального користування (частини коридору) по АДРЕСА_5 шляхом влаштування тамбуру до квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , у листі № Г-36-102202/0136 роз`яснив, що виконання зазначених у зверненні робіт не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання (а. с. 14).
19 листопада 2019 року ОСББ "Бортняка-5" листом № 49 повідомило ОСОБА_1 про те, що загальними зборами співвласників ОСББ "Бортняка-5" рішення про правила побудови у під`їздах тамбурів не приймалось, дозвіл на будівництво тамбуру до квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 по АДРЕСА_5 не надавався, а за попередньою інформацією представники обох квартир погоджували між собою будівництво тамбуру (а. с. 12). 
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснив, що на замовлення ОСОБА_2 він влаштовував тамбур до квартир НОМЕР_1 , НОМЕР_2 на п`ятому поверсі будинку по АДРЕСА_5 , а саме встановлював в тамбур вхідні двері. В будинку подібні тамбури влаштовано на різних поверхах. Зі слів відповідача знає, що двері були придбані за 2000 грн спільно з позивачем. Тамбур є великим, а в квартирах з влаштуванням тамбуру стало тепліше та безпечніше, ніякі перешкоди влаштуванням тамбуру позивачу не чиняться, ключі від замків дверей тамбуру їй передано.
Свідок ОСОБА_4 (дружина відповідача) в судовому засіданні в суді першої інстанції пояснила, що з ОСОБА_1 склались напружені стосунки у зв`язку з розміщенням її кондиціонера у них під вікном. Облаштування тамбуру обговорювалось з сином позивача, заперечень не було. Половину вартості робіт з влаштування тамбуру і дверей, що становило 3000,00 грн, позивач оплатила. Внаслідок встановлення тамбуру стало в квартирах чистіше, тепліше та безпечніше. Позивач має ключі від замків вхідних дверей в тамбур, якими користується.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.
У ч. 1 ст. 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» зазначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників.
Частиною 2 ст. 382 ЦК України передбачено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Стаття 152 ЖК України передбачає, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.
Згідно з ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 16 цього Кодексу закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, згідно з яким кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
При цьому, слід зазначити, що захисту підлягає порушене право, або таке, що не визнається чи оспорюється.
Отже, з наведених норм права вбачається, що зверненню з позовом в суд має передувати наявність об`єктивних обставин щодо порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів особи, а не суб`єктивне ставлення особи до таких обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).
Власник (титульний володілець), за правилами цієї статті, може вимагати усунення всяких порушень його права, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Таке право забезпечується йому за допомогою негаторного позову.
Негаторний позов - це позадоговірна вимога власника, що володіє річчю, до третьої особи про усунення перешкод у здійсненні правомочностей користування і розпорядження майном.
Перешкодою в здійсненні правомочностей власника є неправомірні дії порушника цих прав. Порушення права розпорядження має місце в тих випадках, коли власник незаконно обмежується у можливості реалізації не тільки правомочності користування, але і розпорядження. Отже, негаторним позовом може бути захищене право власності і право законного володіння. Право на негаторний позов має власник, а також титульний власник, що володіють річчю, але позбавлені можливості користуватися чи розпоряджатися нею.
Підставою для подання позову є вчинення третьою особою перешкод власнику, посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідачів у створенні позивачу перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.
Отже, право власності має захищатися лише при доведеності самого факту його порушення.
Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 523/4591/16-ц. 
З урахуванням наведеного, оскільки дозвіл на виконання робіт з облаштування тамбуру не потрібен, тамбур влаштований за згодою позивача, а вона не надала суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем чиняться перешкоди в користуванні місцем загального користування (сходовою клітиною під`їзду), зокрема доказів створення постійного шуму та перешкод в прибиранні сходової клітини, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. 
З урахуванням наведеного, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до посилань про доведеність пред`явлених позовних вимог та незаконність відмови у позові з підстав його недоведеності, оскільки суд першої інстанції розглянув дану справу дотримавшись принципу диспозитивності цивільного судочинства, який передбачено ст. 13 ЦПК України, та вирішив спір в межах заявлених позовних вимог і на підставі наявних доказів.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 березня 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий                                            О. В. Ковальчук
Судді :                                                 Т. Б. Сало
                                                                  М. М. Якименко

Текст постанови виготовлено 01 червня 2020 року.