ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/107/20                                                                           Суддя 1-ї інстанції: Єрмак Н.В.
Провадження № 33/818/321/20
Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
07.04.2020 року                                                                м. Харків
       
Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П. за участю особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 130 КУпАП ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 29.01.2020 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від  29.01.2020 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн та позбавлено права керування транспортними засобами строком на 1 рік. 
Судом першої інстанції було встановлено, що 21.12.2019 року о 22.40 ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Lanos, державний номер НОМЕР_1 в м. Харкові по вул. Світла, 3 з ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці, тремтіння рук. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України. 
Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
В скарзі її автор вказує, що в той час коли його було зупинено працівниками поліції, він був тверезий, поспішав до лікарні до свого друга ОСОБА_2 , який потрапив до неї з переломом ноги, що і буде підтверджено в суді довідкою. Вказує, що рухався разом з дружиною ОСОБА_3 - ОСОБА_4 не порушуючи Правил дорожнього руху України, у зв`язку з чим підстав для його зупинки у працівників поліції не було.
Також зазначає, що йому не було запропоновано пройти огляд на місці, так як у працівників поліції не було відповідного приладу, а їхати до медичного закладу він не мав часу, так як поспішав. На місці зупинки не складався акт огляду на стан сп`яніння.
Вказує, що під час судового розгляду було не було встановлено, що 29.01.2020 року він керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. 
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційним судом не встановлено порушень судом першої інстанції вимог вказаних вище норм.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 2 частини 1статті 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення окрім іншого, повинен вирішити чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
Згідно частини 7 статті 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Відповідно до частини 1 статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
В ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»(ЄСПЛ) вказано, що стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.
Апеляційний суд розцінює пояснення апелянта, що він в день його зупинки працівниками поліції поспішав до свого товариша у лікарню, який потрапив туди з переломом ноги, і тому відмовився від проходження запропонованого працівниками поліції огляду, як такі, що не спростовують наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки відповідно до вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України водій зобов`язаний пройти такий огляд, і відмова від його проходження передбачає відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Крім того, відповідно до пояснень ОСОБА_1 викладених ним у протоколі про адміністративне правопорушення, він пояснив відмову від проходження огляду тим, що поспішає до сім`ї. 
Ознаки алкогольного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції дана належна оцінка доказам по справі, які викладені у постанові, яка оскаржена, вказані докази не суперечать один одному, і в своїй сукупності повністю підтверджують вину ОСОБА_1 .
Апеляційний суд відкидає доводи апелянта, що працівниками поліції не було складено акт огляду, оскільки відповідний акт огляду складається у разі проходження водієм відповідного огляду.
Посилання ОСОБА_1 , що матеріали справи не містять доказів його вина у керуванні транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння апеляційний суд не бере до уваги, оскільки, як вірно встановлено судом першої інстанції та згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №329751 від 21.12.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження на встановлення стану наркотичного сп`яніння. 
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 року за № 1413/27858 (далі - Інструкція) огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Апеляційним судом не встановлено порушень при розгляду справи в суді першої інстанції вимог вказаних вимог законодавства, тому враховуючи вище викладене, апеляційний суд вважає, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України встановлено, що водій на вимогу працівника поліції зобов`язаний пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення впливу алкогольних, наркотичних чи інших речовин.
Суд зауважує, що законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану сп`яніння.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; передача керування транспортними засобами особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння; а так само і ухилення осіб від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Враховуючи вище викладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Мсковського районного суду м. Харкова від 29.01.2020 року у відношенні ОСОБА_1 без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Постанова набрала законної сили 07.04.2020 року. 

Суддя Харківського апеляційного суду В.П.Цілюрик