ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

15 квітня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 160/13273/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
розглянувши в порядку 
письмового провадження
в м. Дніпрі апеляційну скаргу                     Приватного підприємства «РК-ДНІПРО»

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року (головуючий суддя - Горбалінський В.В.) про стягнення штрафу в дохід Державного бюджету України в адміністративній справі

за позовом                                                   Приватного підприємства «РК-ДНІПРО»

до                                                             Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)

третя особа                                                    ОСОБА_1 

про                                                             визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «РК-ДНІПРО» (далі - Позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі - Відповідач), третя особа ОСОБА_1 (далі - Третя особа), в якому просило суд визнати протиправним та скасувати в повному обсязі рішення (Постанову від 16.12.2019 р.), прийняте Відповідачем за виконавчим провадженням №60214889 про накладення на Приватне підприємство «РК - Дніпро» (ЄДРПОУ 32702331) штрафу у розмірі 5100,00грн. за невиконання добровільно рішення суду в частині передачі ОСОБА_1 автомобілю марки «Renault», модель "LODGY" 2018 року випуску, двигун 1,5 м.куб, коробка передач МКП5, вартістю 467900 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року у справі №160/13273/19 визнано зловживанням процесуальними правами та такими, що суперечать завданню адміністративного судочинства дії представника позивача у адміністративній справі №160/13273/19 та стягнуто з позивача - Приватного підприємства «РК-ДНІПРО» (код ЄДРПОУ 32702331, адреса: 52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Дружби, 3А) в дохід Державного бюджету України через Державну судову адміністрацію України (ЄДРПОУ 26255795, адреса: м. Київ, вул. Липська, 18/5, ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: 31211256026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) штраф у розмірі одного прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2102,00 грн. (т. 2, а.с. 45-46).
Позивач - Приватне підприємство «РК-ДНІПРО», не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, оскаржив її в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції про накладення на Приватне підприємство «РК-ДНІПРО» штрафу у розмірі 2102 грн.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що ухвала суду першої інстанції є невмотивованою та не містить належного обґрунтування в чому саме полягає зловживання представником Позивача процесуальними правами, а тому остання підлягає скасуванню.
Відповідач не подав відзив на апеляційну скаргу.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ст. 144 КАС України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.
Заходи процесуального примусу застосовуються судом, як правило, негайно після вчинення порушення.
Про застосування заходів процесуального примусу суд постановляє ухвалу.
Згідно з ч. 1 ст. 145 КАС України заходами процесуального примусу є: 1) попередження; 2) видалення із залу судового засідання; 3) тимчасове вилучення доказів для дослідження судом; 4) привід; 5) штраф.
Частиною 1 статті 149 КАС України встановлено, що суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід Державного бюджету України з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:
1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;
2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;
3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин суб`єктом владних повноважень;
4) використання під час процедури врегулювання спору за участю судді портативних, аудіотехнічних пристроїв, а також здійснення фото- і кінозйомки, відео-, звукозапису.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 45 КАС України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
З урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема:
1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, які спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;
2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;
3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;
4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;
5) узгодження умов примирення, спрямованих на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.
Зі змісту оскаржуваної ухвали суду першої інстанції встановлено, що підставою для накладення на Позивача штрафу у розмірі 2102 грн. слугувало те, що представником Позивача 03 березня 2020 року було заявлено відвід судді Горбалінському В.В., який, на думку суду першої інстанції, є завідомо безпідставним та спрямований на затягування судового процесу.
Незважаючи на вказані доводи суду першої інстанції про подання Позивачем письмової заяви про відвід судді Горбалінському В.В., суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали даної справи, встановив відсутність в матеріалах адміністративної справи №160/13273/19 письмової заяви Приватного підприємства «РК-ДНІПРО» про відвід судді Горбалінському   В.В. від 03 березня 2020 року, що унеможливлює дослідження змісту такої заяви.
Разом з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що в ухвалі Дніпропетровського  окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року про відмову в задоволенні заяви  представника позивача про відвід судді Горбалінського В.В. в адміністративній справі №160/13273/19 суд першої інстанції зазначив про те, що зі змісту поданої позивачем заяви вбачається, що підставою для відводу судді Горбалінського В.В. є незгода заявника із процесуальними діями суду під час розгляду адміністративної справи.
Суд апеляційної інстанції вважає, що в даному випадку відсутні підстави вважати, що позивачем подано завідомо безпідставну заяву про відвід, оскільки подаючи її, позивач реалізовував своє право гарантоване статтею 39 КАС України та така заява була обґрунтована обставинами, які на думку Позивача, викликали сумнів у неупередженості або об`єктивності судді. 
Проаналізувавши вказані обставини, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав вважати подання Позивачем заяви про відвід зловживанням процесуальними правами, оскільки така заява була подана Позивачем одноразово та її розгляд не вплинув на тривалість розгляду справи, так як заява була розглянута судом першої інстанції безпосередньо в день її подання (03 березня 2020 року) та в цей же день було прийнято судом першої інстанції і рішення по суті позову Приватного підприємства «РК-ДНІПРО».
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин, враховуючи помилковість висновків суду першої інстанції про наявність в діях Позивача зловживання процесуальними правами, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала про застосування заходів процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2102 грн. прийнята з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149,   243,   311,   317,   321,   322,   325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «РК-ДНІПРО» - задовольнити.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 березня 2020 року про стягнення штрафу в дохід Державного бюджету України у справі №160/13273/19 - скасувати.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч. 4 ст. 149 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов