УХВАЛА

13 травня 2020 року 
Київ
справа №160/10337/19
адміністративне провадження №К/9901/12197/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів -  Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солода Віталія Михайловича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солод Віталія Михайловича, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка виявилась у порушені  статей 3, 8, 19, 21, 22, 33, 34, 71 Конституції України та не принятті після розгляду скарги від 10 квітня 2019 року рішення, постанови або іншого правового акту на підставі статей 3, 8, 19 Конституції України,  статей 7, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян»; захистити права позивача на інформацію, зазначивши окремим пунктом рішення, що без винесення за результатами розгляду звернення рішення чи постанови, тобто акту, скарга від 10 квітня 2019 року вважається належно не розглянутою та постановити окрему ухвалу згідно зі статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2020 року, залишеною без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року, позовну заяву повернуто особі, яка його подала, у зв`язку з не усуненням її недоліків. 
02 травня 2020 року ОСОБА_1 звернув до Верховного Суду з касаційною скаргою на судове рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить переглянути і скасувати оскаржуване судове рішення.
У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з частиною другою статті 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені у пунктах 3,    4,    12,    13,    17,    20    частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
Пунктом 5 частини першої статті 333 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо     суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Згідно з частиною другою статті 333 КАС України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Із змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позивач не усунув недоліки позовної заяви, визначені ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2019    року. Зокрема, до позову не було додано доказів обґрунтування заявлених позовних вимог (копії заяви від 12 листопада 2018 року із доказами її отримання відповідачем); не зазначено зміст позовних вимог у частині визнання протиправною бездіяльності відповідача та не додано документ про сплату судового збору або документів, що підтверджують відсутність доходів.
На виконання цієї ухвали та підтвердження майнового стану ОСОБА_1 надав довідку Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради від 01 жовтня 2019 року, яку суд не визнав належним доказом майнового стану позивача, оскільки вона відображає лише інформацію про отримання ним щомісячної компенсаційної виплати. Доказів того, що вказана виплата є єдиним доходом, а також інших доказів щодо відсутності інших джерел доходів, позивачем суду не надано.
Водночас суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, відхилив доводи ОСОБА_1 про те, що суд зобов`язаний самостійно витребувати при необхідності відомості щодо майнового стану позивача, оскільки у разі вирішення питання про звільнення особи від сплати судового збору, Закон не зобов`язує суд вчиняти такі дії. Позивач повинен самостійно надати до суду переконливі докази, які свідчать про неможливість сплати ним судового збору і лише у разі неможливості самостійно подати такі докази з об`єктивних причин, позивач повинен про це зазначити у позові, заявивши відповідне клопотання про їх витребування. У поданій позовній заяві позивачем не наведено причин, які унеможливлюють самостійне подання до суду доказів його майнового стану.
Перевіряючи ухвалу суду першої інстанції та залишаючи її без змін, суд апеляційної інстанції зазначив, що надання доказів на підтвердження майнового стану не є безумовною підставою для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки положення статті 133 КАС України передбачають і інший порядок вирішення питання щодо сплати судового збору, а саме: зменшення розміру належного до оплати судового збору, відстрочення або розстрочення сплати судового збору. Однак таких клопотань позивач не заявляв.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Cуд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, оскільки ним не надано суду належних і достатніх доказів на підтвердження скрутного майнового стану, відсутності достатніх коштів для сплати судового збору або актуальних відомостей щодо розміру його річного доходу за весь попередній календарний рік.
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції, повертаючи адміністративний позов, діяв обґрунтовано, у відповідності до наведених норм Кодексу адміністративного судочинства України. Також апеляційний суд зазначив, що відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення адміністративного позову не позбавляє його права на повторне подання позову до суду в порядку, визначеному законом.
За таких обставин, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позов необхідно повернути особі, яка його подала.
Зміст оскаржуваних судових рішень та обставини, на які посилається заявник в обґрунтування касаційної скарги, свідчать про правильне застосування судом норм процесуального права та не викликає сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про необґрунтованість касаційної скарги та відсутність підстав для відкриття касаційного провадження у справі.
Керуючись статтями 248, 333 КАС України, Суд
У Х В А Л И В :
1. У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 08 квітня 2020  року у справі за позовом ОСОБА_1 до голови виконавчого комітету Тернівської районної у м. Кривий Ріг ради Солод Віталія Михайловича про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
2. Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська