П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/3668/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Сало П.І.  
Суддя-доповідач -  Боровицький О. А.   
03 березня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Боровицького О. А. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Шидловського В.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
в листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16.12.2019 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає про необґрунтованість та незаконність рішення, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначається, що судом першої інстанції не взято до уваги, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсії і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" - для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону №2262 вислуги років зараховується один місяць служби за сорок днів - час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби (підпункт "г" пункту 3). Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про державну кримінально-виконавчу службу України" особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць пенсії за сорок днів. Таким чином, з аналізу положень Порядку №393 від 17.07.1992 року та Закону України "Про Державну кримінально-виконавчу службу України" випливає, що пільгова пенсія враховується саме при призначенні пенсії згідно із п "а" ст. 12 Закону №2262, а не при призначенні розміру такої пенсії як зазначено в рішенні суду першої інстанції.
07.02.2020 року відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу позивача в які зазначає, що суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , так як згідно з усталеною практикою Верховного суду особа має право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону №2262-XII лише за умови наявності в неї необхідної кількості років вислуги в календарному обчисленні.  
Відповідно до п. 3 ч. 1  ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що наказом начальника державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" № 233/ОС-17 від 28.12.2017 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією або кримінального правопорушення) позивача звільнено з посади інспектора відділу режиму і охорони державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" 28.12.2017 року.
Вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні становить 20 років 02 місяці 00 днів та у пільговому обчисленні – 25 років 07 місяців 13 днів.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.12.2018 року у справі №0240/3296/18-а визнано протиправною бездіяльність Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)", яка полягає у відмові в задоволенні заяв ОСОБА_1 від 16.07.2018 та від 26.07.2018 року стосовно підготовки та подання до органів Пенсійного фонду України документів для призначення позивачу пенсії за вислугу років та зобов`язано Державну установу "Вінницька установа виконання покарань (№ 1)" повторно здійснити розгляд первинної заяви ОСОБА_1 від 16.07.2018 року про призначення йому пенсії за вислугою років, з дотриманням п. 12 Постанови ПФУ № 3-1 від 30.01.2007 "Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
22.07.2019 року Центральне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції надіслало Головному управлінню Пенсійного фонду України у Вінницькій області подання про призначення позивачу пенсії за вислугу років з необхідними для цього документами, зокрема розрахунком вислуги років позивача станом на 28.12.2017 року.
Рішенням № 13 від 01.08.2019 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, посилаючись на те, що відповідно до ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осію" від 09.04.1992 року №2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2017 по 30.09.2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних років та 6 місяців і більше. Натомість вислуга років позивача на день звільнення зі служби у календарному обчисленні становить 20 років 02 місяці 00 днів. Відтак у позивача відсутнє право на призначення пенсії за вислугу років.
Про вказане рішення листом від 10.09.2019 року за № 4960/10-1-50/02 повідомлено представника позивача.
Не погоджуючись з відмовою пенсійного органу, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Приймаючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з відсутності у відповідача підстав для призначення пенсії позивачу на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю у останнього достатньої вислуги років у календарному обчисленні для призначення пенсії, а тому прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову.
Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного. 
Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 12 Закону № 2262-ХІІ пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 Закону № 2262-ХІІ (крім осіб, зазначених у частині третій ст. 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема з 01.10.2017 по 30.09.2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше. До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
Згідно з частиною другою статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" до вислуги років поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.
Стаття 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає вичерпний перелік видів служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії.
Виходячи з наведеного, положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" не передбачають можливості призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби з 01.10.2015 по 30.09.2016 року, при наявності 22 років 6 місяців вислуги, обчисленої на пільгових умовах; вказаним Законом чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності 22 календарних років 6 місяців, та міститься виключний перелік періодів служби, які враховуються в календарну вислугу років.
При цьому, зазначеною законодавчою нормою чітко передбачено, що пенсія за вислугу років призначається при наявності календарної, а не загальної чи пільгової вислуги років.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії містить у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року у справі № 295/6301/17, від 19.09.2018 року у справі № 725/1959/17, від 22.11.2018 року у справі № 161/4876/17, від 22.01.2019 року у справі №295/10742/16-а, від 27.02.2019 року у справі № 295/6454/17, від 10.07.2019 року у справі №299/509/15-а, від 25.07.2019 року у справі № 806/1402/16.
Отже, враховуючи, що на момент звільнення позивача зі служби його календарна вислуга років складала 20 років 02 місяці 00 днів, що недостатньо для призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", то у відповідача були відсутні законні підстави для призначення пенсії за вислугу років з урахуванням вислуги років у пільговому обчисленні.
Надаючи правову оцінку посиланням апелянта на положення постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393), відповідно до якої позивачу (на думку позивача) для призначення пенсії у вислугу років має зараховуватися пільговий стаж, суд виходить з такого.
Згідно з частиною четвертою статті 9 КАС України у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Оскільки приписи пункту 3 Постанови № 393 суперечать приписам пункту "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ, застосуванню підлягають саме положення Закону № 2262-ХІІ, як правового акта, що має вищу юридичну силу, а отже вищезазначені доводи апелянта є помилковими.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що  у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                   
Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий	 	 	Боровицький О. А.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Шидловський В.Б.