ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2020 року 

м. Харків

Справа №953/18504/19
             
Провадження №22-ц/818/1114/20

Харківський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого - Коваленко І.П.,

Суддів - Овсяннікової А.І., Піддубного Р.М.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року в складі судді Попрас В.О.,

встановив:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позов мотивований тим, що між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29.12.2009 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому вона звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів. 

В зв`язку з цим просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, з індексацією до досягнення дитиною повноліття. 

В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити та розглядати справу в її відсутність. 

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в який не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі 2000 грн. щомісяця та просить розглядати справу в його відсутність

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000 грн., щомісяця, з індексацією відповідно до закону, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.09.2019 року та до досягнення донькою повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 768 грн. 40 коп. 
Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції,  ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланнями на незаконність та необґрунтованість рішення суду та порушенням норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення змінити, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 800 грн. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що розмір аліментів на утримання дитини, стягнутий судом у розмірі 2000 грн. є зависоким. Вказує, що він знаходиться в скрутному матеріальному становищі, на даний час зовсім не працює, не має свого особистого житла, мешкає в квартирі співмешканки та тимчасово знаходиться на її утриманні.
Також посилався на те, що він надавав постійно матеріальну допомогу позивачу на утримання доньки, хоча не має постійного місця роботи, на його утриманні знаходиться його непрацездатна опікун, яка його виростила, та він надає їй посильну матеріальну допомогу.

Крім того зазначає, що позивач ввела його в оману 28.11.2019 року, запропонувала йому написати заяву про визнання її позовних вимог, щодо сплати аліментів на її користь у даній справі, пообіцявши не пред`являти виконавчий лист до виконання. Проте коли її позов було задоволено, позивач почала вимагати виплатити всю заборгованість по аліментам відразу, погрожуючи порушенням кримінальної справи, щодо несплати аліментів, накладенням штрафів та заборон, щодо невиїзду за кордон.

30 січня 2020 року ОСОБА_1 надала до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
 
Відповідно до вимог ч.1 ст. 369 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини суд першої інстанції виходив з доведеності наданих позивачем доказів та встановлених по справі обставин.
З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 04.03.2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб. 

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

29 грудня 2009 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" N 3 від 15 травня 2006 року за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 СК України встановлено, що розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. 

Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статті 183, 184 СК України.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2019 рік» установлений прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а саме - дітей віком від 6 до 18 років: з 01 січня 2019 пo 30 июня - 2027 грн., с 01 июля пo 30 листопада - 2118 грн., з 01 грудня - 2218 грн..

Матеріали справи свідчать про те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 березня 2006 року по 29 грудня 2009 року. 29 грудня 2009 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу актовий запис № 511, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку  ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дитина проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Відповідно до довідки ТОВ «Торгово-промислова компанія «Омега-Автопоставка» від 16.09.2019 року ОСОБА_1 працює на посаді менеджер (управитель) із збуту та за період з 01.03.2019 року по 31.08.2019 року отримала дохід у розмірі 32718 грн. 63 коп.

Відповідач офіційно не працює, є здоровою, працездатною особою, даних про наявність обмежень за станом здоров`я не має, визнає свій обов`язок матеріально забезпечувати свою дитину. 
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідач має скрутне матеріальне становище, не має свого особистого житла, мешкає в квартирі співмешканки та тимчасово знаходиться на її утриманні, колегію суддів не приймається, оскільки доказів щодо свого майнового стану, рівня отримуваних доходів або інших обставин, що унеможливлюють сплату аліментів у визначеному судом розміру відповідачем не надано.
Також не приймається колегію суддів посилання відповідача про те, що на його утриманні перебуває його непрацездатна опікун - ОСОБА_6 , якій він надає посильну матеріальну допомогу, оскільки відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що на його утриманні знаходиться його опікун, якій він надає матеріальну допомогу.
Враховуючи вищенаведене, а також особисту заяву ОСОБА_2 про згоду на стягнення аліментів у розмірі 2000 грн. (а.с.22), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що стягнення аліментів у розмірі 2000 грн., відповідає інтересам дитини та створює умови для її всестороннього розвитку.
Посилання апелянта на те, що він визнав позов шляхом введення позивачем його в оману, колегією суддів не приймаються, оскільки будь-яких доказів цього ним не надано.
Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За таких обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Керуючись статтями 365, 366, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2019 року - залишити без зміни. 

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 25 березня 2020 року.

Головуючий -                                                  І.П. Коваленко

Судді                                                                 А.І. Овсяннікова

 Р.М. Піддубний