Ухвала
іменем України
 
16 квітня 2020 року
м. Київ
справа № 677/2040/16-к
провадження № 51-5738ск19
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,
суддів                                     ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 березня
2019 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 13 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 у межах кримінального провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , такого, що не має судимостей,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 12 ч. 2
ст. 194 КК;
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Хмельницького, жителя АДРЕСА_2 , такого, що не має судимостей,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 12 ч. 2
ст. 194 КК.
 
Встановлені обставини
За вироком Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області
від 18 березня 2019 року ОСОБА_5 засуджено до покарання у виді позбавлення волі за ч. 2 ст. 189 КК на строк 6 років, за ч. 2 ст. 12 ч. 2 ст. 194 цього Кодексу — на строк 5 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років. 
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК (в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII) ОСОБА_5 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 10 вересня 2016 року по 17 березня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
За цим же вироком засуджено ОСОБА_6 , судові рішення щодо якого в касаційній скарзі не оскаржуються.
Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на користь:
 ОСОБА_7 — 18 000 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди,
20 000 грн — моральної та 640 грн — судових витрат; ОСОБА_8 — 33 000 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 20 000 грн – моральної та 640 грн – судових витрат; ОСОБА_9 — 3500 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 15 000 грн — моральної.
Також вирішено питання щодо судових витрат і долі речових доказів.
Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 13 січня 2020 року залишив без задоволення апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_4 , а також потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , а  зазначений вирок районного суду — без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі захисник просить скасувати рішення місцевого й апеляційного судів на підставах порушення ними вимог кримінального процесуального закону,
а кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 на підставі пунктів 2 і 3 ч. 1
ст. 284 КПК закрити через відсутність у діянні складу кримінального правопорушення та невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості засудженого в суді й вичерпання можливості їх отримати.
Мотиви Верховного Суду
Статтею 427 КПК встановлено вимоги, яким має відповідати касаційна скарга.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, допустили суди при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід урахувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону захисник, формально посилаючись у касаційній скарзі на порушення місцевим та апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону, не навів обґрунтування незаконності вироку й ухвали відповідно до ст. 412 КПК, не зазначив, які конкретно положення цього Кодексу порушено кожним із судів, у чому вони полягають, як вплинули на законність та обґрунтованість постановлених цими судами рішень, і чому їх слід відносити до підстав для скасування касаційним судом оскаржуваних судових рішень з огляду на положення статей 284, 370, 374, 404 та 419 КПК, а також ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 12 ч. 2 ст. 194 КК у їх взаємозв`язку.
В касаційній скарзі не зазначено,чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив, та яких конкретно доводів, наведених в апеляційних скаргах, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі не дослідив,
не перевірив та не оцінив, визнавши їх при цьому необґрунтованими.
Також захисник у касаційній скарзі не навів конкретних доводів як щодо підстав для закриття кримінального провадження, на які посилається, так і щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів сторони захисту в апеляційних скаргах із посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Натомість у касаційній скарзі захисник наголошує на однобічності судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та просить дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дали міський та апеляційний суди, що відповідно до статей 433, 438 КПК
не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Також захисник не зазначив, чи бажає брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 цього Кодексу.
Відсутність у касаційній скарзі згаданого обґрунтування та недотримання положень ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1
ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Касаційну скаргу ОСОБА_4 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 13 січня 2020 року щодо ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків — десять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                     ОСОБА_3