ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року 
м. Київ

Справа №  911/2465/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Суховий В.Г. - головуючого, Берднік І.С., Міщенка І.С.,
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 (Руденко М.А., Дідиченко М.А., Пономаренко Є.Ю.) та рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2019 (Карпечкін Т.П.) у справі №911/2465/18
за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до 1) Фізичної особи-підприємця Кравчука Ігоря Олександровича, 2) ОСОБА_1 про стягнення 824  189,00 грн
Історія справи
Короткий зміст позовних вимог
1. 07.11.2018 Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк" (далі - Позивач) звернулося в Господарський суд Київської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кравчука Ігоря Олександровича (далі - Відповідач-1) та ОСОБА_1 (далі - Відповідач-2) про стягнення 824  189,00 грн (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).
2. В обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідачем-1 порушено зобов`язання за кредитним договором в частині повного та своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, а Відповідач-2 за договором поруки взяв на себе зобов`язання відповідати перед Позивачем за своєчасне та повне виконання Відповідачем-1 кредитних зобов`язань, і, оскільки зобов`язання за кредитним договором Відповідачем-1 в повному обсязі та своєчасно виконано не було, тому стягненню підлягають суми заборгованості по кредиту та процентах з Відповідачів в солідарному порядку.
Короткий зміст оскарженого рішення, ухваленого судом першої інстанції
3. Рішенням Господарського суду Київської області від 01.04.2019 позов задоволено повністю. Стягнуто солідарно з Відповідачів на користь Позивача 706  666,64 грн заборгованості по кредиту та 117  522,36 грн заборгованості по прострочених процентах.
4. Рішення суду мотивовано тим, що Відповідач-1 у встановлений договором строк кредит не повернув, відсотків за користування кредитом не сплатив, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.
Короткий зміст оскаржуваної постанови, прийнятої судом апеляційної інстанції
5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2019 залишено без змін з тих же підстав.
Короткий зміст вимог касаційної скарги Відповідача-2
6. Відповідач-2 подав касаційну скаргу на рішення та постанову судів попередніх інстанцій, в якій просить їх скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
Аргументи учасників справи
Доводи Відповідача-2, який подав касаційну скаргу (узагальнено)
7. Судами неправильно застосовано норми статей 256, 257, 260, 261, 267, частини 4 статті 559 ЦК України.
8. Суди не дослідили зібрані у справі докази, а саме графік зменшення ліміту кредитування, який є додатком №1 до кредитного договору, зважаючи на який відносно 20 платежів по тілу кредиту за період з 06.07.2014 по 06.11.2015 в сумі 266  666,60 грн, порука Відповідача-2 припинилася зі спливом 3-х років з дня настання строку виконання зобов`язання Позичальником у зв`язку з непред`явленням Позивачем вимоги до Поручителя (пункт 5.2 договору поруки). Отже, судами внаслідок неправильного застосування частини 4 статті 559 ЦК України протиправно стягнуто з Відповідача-2 (Поручитель) 266  666,60 грн заборгованості за тілом кредиту, щодо яких порука припинилася згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України.
Позиція інших учасників справи у відзиві на касаційну скаргу
9. Позивач та Відповідач-1 відзив на касаційну скаргу не надали, що у відповідності до частини 3 статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень у даній справі у касаційному порядку.
ПОЗИЦІЯ  ВЕРХОВНОГО  СУДУ
Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій
10. Як встановлено судами попередніх інстанцій, між Позивачем (Банк) та Відповідачем-1 (Позичальник) 31.10.2013 укладено кредитний договір № МСБ-31, за умовами якого Банк відкрив Позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію з загальним лімітом 800 000,00 грн, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, встановленого в пунктом 1.3 договору, в розмірі 20,5% річних.
Кредитна лінія відкривається з 31.10.2013 по 30.10.2018 (пункт 1.3.1 договору).
Згідно з пунктом 1.3.2 договору Позичальник в будь-якому випадку зобов`язаний повернути кредит в повному обсязі у строк дії ліміту відповідного періоду та у сумі перевищення фактичної заборгованості по кредиту цього періоду над лімітом кредитної лінії наступного періоду, відповідно до графіку зменшення ліміту кредитування (додаток №1 до договору).
У разі ненадходження платежів від Позичальника у встановлені цим договором строки, суми непогашених у строк платежів визнаються простроченими та наступного банківського дня перераховуються на рахунки простроченої заборгованості (пункт 3.2 договору).
Відповідно до пункту 3.7 договору за користування кредитними коштами, що не повернуті в строки/терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість), процентна ставка встановлюється в розмірі 25,5% річних. 
11. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між Відповідачем-2 (Поручитель), Позивачем (Кредитор) та Відповідачем-1 (Позичальник) 31.10.2013 укладено договір поруки № МСБ-31/П, за умовами якого Поручитель зобов`язався перед Кредитором відповідати за виконання Позичальником зобов`язань по кредитному договору № МСБ-31 від 31.10.2013, укладеному між Кредитором та Позичальником, згідно якого Позичальник зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 30.10.2018, в тому числі: повернути кредит в сумі 800 000,00 грн, сплатити проценти за користування кредитними коштами в межах строку кредитування, виходячи з 20,5% річних, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 25,5% річних.
Відповідно до пункту 1.2 договору Поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за виконання зобов`язань по кредитному договору.
Поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором у тому ж обсязі, що і Позичальник (пункт 1.3 договору).
12. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Позивач виконав свої зобов`язання в повному обсязі та надав Відповідачу-1 кредитні кошти у сумі, відповідній до умов кредитного договору, проте Відповідач-1 своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого утворилася прострочена заборгованість по кредиту в сумі 706  666,64 грн та прострочена заборгованість по процентах в сумі 117  522,36 грн.
13. Задовольняючи позовні вимоги, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та солідарне стягнення з Відповідачів вказаних вище сум.
14. Договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (статті 11, 626 ЦК України), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до договору (стаття 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
15. Відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.
Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині 4 статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може.
З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію такого виду забезпечення виконання зобов`язань, застосоване в частині 4 статті 559 ЦК України словосполучення "пред`явлення вимоги" до поручителя протягом певного часу від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення, при цьому, не виключає можливість пред`явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак, і в такому разі, кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом строку, визначеного частиною 4 статті 559 ЦК України від дня настання строку виконання основного зобов`язання.
Отже, виходячи з положень частини 4 статті 559 ЦК України логічним є висновок, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом певного часу з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною 2 статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).
Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини 4 статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватися і до поручителя.
16. Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідно до пункту 5.2 договору порука припиняється, якщо Банк протягом 3-х років з дня настання строку виконання зобов`язання Позичальника за кредитним договором не пред`явить вимоги до Поручителя. Якщо строк виконання не зазначений або визначений моментом вимоги, то відповідальність Поручителя перед Банком припиняється після закінчення одного року з дня укладення цього договору.
16.1. Таким чином, сторони у договорі поруки за взаємною згодою передбачили інший строк для пред`явлення вимоги до Поручителя, ніж той, який існував у редакції статті 559 ЦК України станом на момент укладення договору поруки, що не суперечить законодавству.
17. Отже, зважаючи на умови пункту 5.2 договору поруки та вимоги частини 4 статті 559 ЦК України, у разі пред`явлення Банком вимог до Поручителя більше ніж через 3 роки з дня настання строку виконання зобов`язання Позичальника за кредитним договором, в силу положень частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Разом із тим правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності Поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу вказаних вище 3-х років з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань.
Отже, у разі неналежного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною 4 статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до Поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Якщо Банк пред`явить вимоги до Поручителя більше ніж через 3 роки з дня настання строку виконання зобов`язання Позичальника за кредитним договором, то згідно з частиною 4 статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення коштів поза межами цього строку. Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України в постановах від 27.01.2016 у справі № 6-990цс15, від 29.06.2016 у справі № 6-272цс16, від 29.03.2017 у справі № 6-3087цс16, від 14.06.2017 у справі № 644/6558/15-ц, Верховного Суду в постанові від 31.01.2020 у справі №2-2280/2011 та Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13.06.2018 у справі №408/8040/12.
18. Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції та апеляційний господарський суд, в сукупності з пунктом 1.3.2 договору, не врахували, що умовами кредитного договору визначено, що Позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати плату за кредит на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а також суми, передбаченої цим договором неустойки (пункт 5.2.2 кредитного договору) і Банк має право відмовитися від надання Позичальнику передбаченого цим договором кредиту частково або в повному обсязі, а також вимагати дострокового повного виконання Позичальником своїх зобов`язань по цьому договору, включаючи нараховані проценти за користування кредитними коштами та штрафні санкції, у випадку, коли Позичальником порушено порядок погашення кредиту згідно графіку зменшення ліміту кредитування (додаток №1) (пункт 5.3.3 кредитного договору).
18.1. Таким чином, умовами кредитного договору прямо передбачено погашення кредиту частинами, відповідно до графіку зменшення ліміту кредитування, який є додатком №1 до кредитного договору, а строк пред`явлення кредитором вимог про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами кредитного договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
19. З огляду на наведене вище щодо порядку та строків пред`явлення вимоги про стягнення боргових сум, доводи касаційної скарги, зазначені в пункті 7 постанови щодо застосування судами попередніх інстанцій частини 4 статті 559 ЦК України та в пункті 8 постанови, заслуговують на увагу, оскільки судами не досліджено зібрані у справі докази, зокрема, положення пункту 5.2 договору поруки, та не враховано графік зменшення ліміту кредитування та розрахунок заборгованості (а.с. 193-196, т.с. 1) за період з 06.07.2014 по 06.11.2015 з урахуванням того, що, як встановив суд апеляційної інстанції, Позивач із даним позовом звернувся до суду 07.11.2018. Дослідження вказаних доказів в їх сукупності із урахуванням всіх умов кредитного договору та договору поруки, мають значення для з`ясування наявності тих обставин, зокрема, з якими закон пов`язує припинення поруки щодо тих чергових платежів, вимоги про стягнення яких заявлені поза межами строку, визначеного пунктом 5.2 договору поруки.
20. Водночас, щодо посилання Відповідача-2 в касаційній скарзі, наведеного в пункті 7 постанови, про неправильне застосування судами статей 256, 257, 260, 261, 267 ЦК України, колегія суддів зазначає, що частиною 3 статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач-2 не скористався правом звернення в суд першої інстанції із заявою про застосування строку позовної давності, хоча був обізнаний про розгляд справи, оскільки заявляв два клопотання до ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору (а.с. 160- 161, т.с. 1) і зазначене Відповідачем-2 не заперечується, що вбачається із встановлених апеляційним господарським судом відповідних обставин під час апеляційного перегляду справи. За умови доведеності обставин щодо обізнаності про розгляд справи в суді першої інстанції, виключає звернення сторони на стадії апеляційного перегляду справи з клопотанням про застосування строку позовної давності у справі.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
21. Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
22. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
23. Оскільки передбачені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції не надають йому права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, постановлені у цій справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.
24. З огляду на викладене колегія суддів вбачає підстави для задоволення касаційної скарги. Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду слід врахувати наведене в даній постанові, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.
Щодо судових витрат
25. Оскільки справа передається на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, не здійснюється.
Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України (в редакції до 08.02.2020), суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2019 та рішення Господарського суду Київської області від 01.04.2019 у справі №911/2465/18 скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Суховий В.Г.

Судді                                                                                          Берднік І.С.

                                                                                                    Міщенко І.С.