Ухвала
Іменем України 
 
04 червня 2020 року
м. Київ
 
справа № 607/1114/17
провадження № 61-7073ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати 
Касаційного цивільного суду: Штелик С. П., (суддя-доповідач), 
Калараша А. А., Сімоненко В. М., розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби                             Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції                            (м. Івано-Франківськ) неправомірними та скасування постанови про відкладення проведення виконавчих дій,   
 
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області неправомірними та скасувати постанову про відкладення проведення виконавчих дій.
Скарга мотивована тим, що постановою від 06 грудня 2019 року державний виконавець відклав проведення 09 грудня 2019 року виконавчих дій, відносно виконання судового рішення, яким встановлено його побачення з сином. Причиною відкладення державний виконавець зазначив: участь боржника у судовому засіданні. На думку скаржника зазначена державним виконавцем підстава не передбачена змістом статті 32 Закону України «Про виконавче провадження».
Посилаючись на викладені обставини просив визнати дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області                 Гнатюк Н. В. неправомірними та скасувати постанову про відкладення проведення виконавчих дій від 06 грудня 2019 року.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області                          від 06 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні скарги.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що оскаржувана постанова була винесена державним виконавцем за заявою сторони виконавчого провадження з дотриманням десяти денного строку відкладення проведення виконавчих дій і  наведений у частині першій статті 32 Закону України «Про виконавче провадження» перелік підстав для відкладення проведення виконавчих дій не є вичерпним та підставою для відкладення було розгляд Тернопільським міськрайонним судом справи № 1915/12218/12 за скаргою ОСОБА_1 
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого               2020 року залишено без змін. 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв з дотриманням вимог Інструкції з організації примусового виконання рішень та Закону України «Про виконавче провадження». 
У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду у квітні 2020 року,                   ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення скарги, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду вважає, що підстави для відкриття касаційного провадження відсутні, виходячи з наступного.
Суди установили, що рішенням Тернопільського міськрайсуду від 16 листопада 2018 року у справі № 607/1114/17 визначено спосіб участі  ОСОБА_2 у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено, що батько проводить з сином час за наступним графіком: щопонеділка з 10 год. 00 хв. до 12 год. 00 хв.; кожну другу та четверту суботу місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; другу частину щорічних літніх канікул.
07 листопада 2019 року за зверненням ОСОБА_1 від 06 листопада                    2019 року Тернопільським МВ ДВС відкрито виконавче провадження № 60524801 з виконання вищевказаного судового рішення. 
Постановою головного державного виконавця Гнатюк Н. В . місцем побачення батька ОСОБА_1 із сином визначено АДРЕСА_1                   (гуртожиток, місце проживання матері ОСОБА_5 та сина ОСОБА_3 ).
02 грудня 2019 року ОСОБА_5 подано заяву про відкладення виконання судового рішення 09 грудня 2019 року (понеділок), у зв`язку з викликом її до суду з розгляду справи № 1915/12218/12 за скаргою ОСОБА_1 
06 грудня 2019 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільськійобласті Гнатюк Н. В. винесено постанову                                    про відкладення проведення виконавчих дій з посиланням на участь                      боржника ОСОБА_5 у розгляді Тернопільським міськрайсудом справи                     № 1915/12218/12. 
Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Згідно зі статтею 32 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.
Про відкладення проведення виконавчих дій виконавець виносить відповідну постанову.
Встановивши, що оскаржувана постанова була винесена державним виконавцем за заявою сторони виконавчого провадження з дотриманням вказаного вище десятиденного строку відкладення проведення виконавчих дій; приймаючи до уваги, що наведений у частині 1 статті 32 Законом України «Про виконавче провадження» перелік підстав для відкладення проведення виконавчих дій не є вичерпним, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про те, що скарга ОСОБА_1 є необґрунтованою.
Доводи касаційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки суди, правильно встановивши обставини справи, здійснивши системний аналіз правових норм, дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.
За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 06 лютого 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 02 квітня 2020 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби                             Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції                            (м. Івано-Франківськ) неправомірними та скасування постанови про відкладення проведення виконавчих дій.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                            С. П. Штелик
 
                                                                                                                       А. А. Калараш  
 
                                                                                                                       В. М. Сімоненко