ПОСТАНОВА
Іменем України

18 червня 2020 року 
Київ
справа №810/3804/15
адміністративне провадження №К/9901/18550/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Білак М.В.,
суддів: Губської О.А., Калашнікової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1  
на постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року (головуючий суддя - Лапій С.М.)
та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2017 року (головуючий суддя - Троян Н.М., судді: Бужак Н.П., Файдюк В.В.)
у справі №810/3804/15
за позовом ОСОБА_1     
до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області,
третя особа: Управління Пенсійного фонду України у місті Ірпені Київської області, 
про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії.
I. РУХ СПРАВИ
1.          У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив:
- визнати протиправним рішення-відповідь Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 16 червня 2015 року №2/т-26 про відмову у перерахунку заробітної плати та видачі довідки про заробітну плату в зоні відчуження з 29 квітня по 1 травня 1986 року; 
- зобов`язати провести перерахунок заробітної плати за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 29 квітня по 1 травня 1986 року та надати відповідну довідку для надання до органів управління Пенсійного фонду України для нарахування пенсії із зазначенням подвійного розміру посадового окладу, заробітної плати за квітень-травень 1986 року з урахуванням кратності, подвійного розміру оплати за роботу у святковий день, добових за відрядження та одноразової грошової допомоги.
2.          В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у зв`язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2011 року № 1210 звернувся з заявою до відповідача про перерахунок заробітної плати за 29, 30 квітня та 1 травня 1986 року за виконані роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС та надання відповідної довідки для подальшого проведення перерахунку пенсії, на що отримав відмову у зв`язку з відсутністю підстав для такого перерахунку.
3.          Справа судами розглядалась неодноразово. 
4.          Останньою постановою Київського окружного адміністративного суду від                   25 травня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.
5.          Не погоджуючись з вказаним рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій позивач звернувся з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ 
6.          Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ в 3-й роті окремого батальйону ППСМ УВС Київського облвиконкому, брав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та залучався до таких заходів на території зони відчуження з 29 квітня по 1 травня 1986 року.
7.          27 травня 2015 року звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області з заявою про проведення перерахунку заробітної плати за період роботи з 29 квітня по 1 травня 1986 року із зазначенням подвійного розміру посадового окладу заробітної плати за квітень-травень 1986 року з урахуванням кратності, подвійного розміру оплати за роботу у вихідний день (1 травня), добових за відрядження, а також одноразової грошової допомоги та видачу довідки для нарахування пенсійного забезпечення. 
8.          Листом від 16 червня 2015 року позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку грошового забезпечення та надання оновленої довідки у зв`язку з відсутністю підстав. Зазначалося що довідки видаються відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10 червня 1986 року №207-7 на підставі довідки про підтвердження факту участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і розрахункового листа, який є первинним документом нарахування грошового забезпечення за період роботи в зоні Чорнобильської АЕС. Розрахунок проводиться, виходячи з середньоденної тарифної ставки та фактично відпрацьованих днів у зоні. Згідно з розрахунковим листом за 1986 рік нарахування добових не проводилося. Одноразові грошові винагороди, отримані в зоні відчуження, носять разовий характер та у довідку не включаються.      
IIІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
9.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що грошове забезпечення позивача за час несення служби в зоні особливого контролю у 1986 році нараховане та виплачене згідно законодавства, яке діяло на той період. 
10.          Виходячи з даних розрахункового листа за 1986 рік, який є первинним документом нарахування грошового забезпечення за період несення служби під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивачу нараховано та виплачено грошове забезпечення у кратності, відповідній зоні перебування.
11.          Додаткова оплата праці за роботу у вихідні або святкові дні для посадових осіб внутрішніх справ не обумовлена наказом МВС СРСР від 19 березня 1984 року №090, за винятком особливих випадків. Одноразова грошова винагорода за роботу у дні відпочинку та святкові дні, добові не були включені до заробітної плати позивача та йому не виплачувалися.
12.          Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від                    7 травня 1986 року №524-156 передбачено лише виплата за роботу у подвійному розмірі посадового окладу, а не збільшення, не зміна, не підвищення та не встановлення нових окладів, тобто оклад залишився тим самим.
13.          Також суди звертали увагу що позивач надав відповідачу для проведення перерахунку заробітної плати та видачі відповідної довідки лише розрахунковий лист за 1986 рік.
IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ
14.          У касаційній скарзі позивач зазначив, що судами під час нового розгляду справи не було виконано приписи ухвали Вищого адміністративного суду України від                      16 березня 2017 року у даній справі, а також звертає увагу на судові рішення у справі №810/6665/14 за позовом ОСОБА_2 до управління державної служби охорони МВС України в Київській області про перерахунок заробітної плати, якими було задоволено аналогічні позовні вимоги.
15.          Посилається на те, що постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року №524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників організацій і установ зони ЧАЕС», наказом МВС СРСР від 11 травня 1986 року №0130 «Про виплату подвійних осадових окладів на виконання Постанови ЦК КПРС від 7 травня 1986 року» визначено кратність розміру заробітку, робота у святкові дні, які припали на період його роботи у квітні-травні 1986 року, і повинна бути врахована при видачі довідок та оплачена у подвійному розмірі. 
16.          Наказами МВС СРСР від 26 травня 1986 року №0149 та від 30 червня 1986 року №0189 також було врегульовано додаткову оплату праці у вихідні або святкові дні для посадових осіб органів внутрішніх справ.   
17.          Третя особа у запереченнях на касаційну скаргу просила залишити оскаржувані судові рішення без змін.
V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ
18.          Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України), вважає за необхідне зазначити наступне.
19.          Відповідно до частини четвертої статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-ХІІ) видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
20.          Статтею 54 Закону №796-ХІІ встановлено що пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.  Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.
21.          Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 4 квітня 2001 року №125-р установлено, що працівникам органів внутрішніх справ та військовослужбовцям внутрішніх військ МВС, які брали безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і стали інвалідами внаслідок променевої хвороби, пенсії по інвалідності відповідно до статей 54 і 57 Закону №796-ХІІ призначаються (перераховуються) із заробітку, одержаного за роботу у зоні відчуження за фактично відпрацьований час, який обчислюється у такому порядку: сума грошового утримання, що складається з посадового окладу і окладу за спеціальними званнями, у кратних розмірах в одному з календарних місяців роботи 1986 року ділиться на кількість фактично відпрацьованих днів у цьому місяці. Заробіток за один день збільшується на розмір премії, що була виплачена за безпосередню участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у цьому місяці, і множиться на 30 календарних днів. До одержаного умовного місячного заробітку додається надбавка за вислугу років.   
22.          Первинно оплата праці працівників, зайнятих на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС регулювалася постановою ЦК КПРС, президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року №524-156, тобто проводилися за підвищеними до 100% тарифними ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту.
23.          Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року №1031 було визначено, що грошове утримання військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які виконували роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС в ІІІ, ІІ, І зонах небезпеки, проводиться в 5-, 4-, 3-кратному розмірі посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам і мічманам також і оклад за військове і спеціальне звання. Процентна надбавка за вислугу років та інші надбавки за основним місцем служби нараховувалися на одинарний посадовий оклад. У цьому розпорядженні не визначено, що для вказаного розрахунку беруться оклади, збільшені на 100%.
24.          Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС та запобігання забрудненню навколишнього середовища» передбачено що оплата праці робітників і службовців (відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори), за якими відповідно до чинного законодавства зберігалася за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась у ІІІ, ІІ, І зонах небезпеки у 4-, 3-, 2-кратному розмірі (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.  
25.          За основним місцем служби позивача зберігалося грошове утримання, оплата за роботу у ІІ зоні небезпеки була проведена у відповідному кратному розмірі, що підтверджується довідкою управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління в Київській області від      15 червня 2015 року №375.
26.          На час виникнення спірних правовідносин нарахування і виплата грошового утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ регулювалося відповідним Положенням, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ СРСР від 19    березня 1984 року №090.
27.          Відповідно до пункту 12 даного Положення винагорода за понаднормову роботу, а також додаткова винагорода за роботу у дні відпочинку та святкові дні не виплачувалася, за винятком особливих випадків, передбачених наказами МВС СРСР на підставі спеціальних рішень Уряду СРСР.
28.          Відповідно до пункту 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23 жовтня 1973 року №778, для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлюється ненормований робочий час. При змінній роботі або безперервному чергуванні встановлюється однакова вдень і вночі тривалість робочого часу. У разі необхідності особи рядового та начальницького складу зобов`язані нести службу в дні щотижневого відпочину і святкові дні. При цьому взамін невикористаних днів щотижневого відпочинку і святкових днів їм надаються інші вихідні дні.
29.          Також відповідно до Положення про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що діяли в             1986 році, розрахункова денна тарифна ставка для оплати праці і, зокрема, для оплати праці за роботу в зоні відчуження, розраховувалася шляхом ділення місячного окладу, а для осіб офіцерського і начальницького складу також і окладів за військове або спеціальне звання на кількість календарних днів за відповідний місяць роботи в зоні відчуження.
30.          За таких обставин та правового врегулювання Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо правомірності надання відповідачем довідки про заробітну плату на підставі первинних бухгалтерських документів та даних щодо розміру посадового окладу і окладу за спеціальним званням, у кратному розмірі, а також його відмови у перерахунку грошового утримання за роботу у зоні відчуження з 29 квітня по 1 травня 1986 року.
31.          Розпорядженнями Ради Міністрів РСР від 17 травня 1986 року №964рс та від             23 травня 1986 року №1031рс введено кратність оплати за зонами небезпеки з розрахунку одинарних посадових окладів (окладів за спеціальним званням для офіцерського і начальницького складу), пунктом 1 постанови Ради Міністрів СРСР та ВЦСПС від 5 червня 1986 року №665-195, пунктом 1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7, наказами МВС СРСР від 26 травня 1986 року №0149 зі змінами, внесеними наказом МВС СРСР від 30 червня 1986 року №0189 щодо оголошення цих постанов до виконання, вказівки МВС СРСР від                    30 травня 1986 року №35с в МВС СРСР не було передбачено для осіб рядового складу органів внутрішніх справ обрахування кратності оплати за зонами небезпеки із подвійного посадового окладу і окладу за спеціальним званням.  
32.          Аналогічна правова позиція викладена зокрема у постановах Верховного Суду від 5 листопада 2019 року у справі № 823/736/17, від 21 листопада 2019 року у справі №820/2790/17, від 23 січня 2020 року у справі №372/540/17, від 21 травня 2020 року у справі №711/10373/17.
33.          Також Верховний Суд у своїй постанові від 25 вересня 2019 року у справі №404/7241/14-ц зазначав, що перерахунок заробітної плати особі, яка брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, здійснюється виключно на підставі первинних документів про нараховану заробітну плату, період фактичної тривалості робочого дня та місця її виконання. Оскільки позивачем на підтвердження своїх доводів не було надано жодних первинних документів бухгалтерського обліку, які були б підставою для перерахунку заробітної плати, а показання свідків, які були враховані судами при частковому задоволенні позову, не є належними доказами, які можуть підтвердити вказані обставини, Верховний Суд зазначав про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про донарахування заробітної плати за період роботи в зоні відчуження із врахуванням розсекречених нормативних документів з оплати праці у зоні відчуження.
34.          Суди попередніх інстанцій правомірно звертали увагу що позивач надав відповідачу для проведення перерахунку грошового утримання (заробітної плати) розрахунковий лист за 1986 рік та лише ним керувався при обґрунтуванні своїх вимог. Розрахунковий лист за 1986 рік є первинним документом який не підтверджує отримання позивачем спірних доплат.
35.          З огляду на викладене, висновки судів першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.
36.          Позивач у касаційній скарзі посилається на необхідність врахування при визначенні збереженого середнього заробітку роз`яснень Міністерства праці та соціального захисту населення від 24 квітня 1997 року №06-1635, проте такі роз`яснення мають рекомендаційний характер.  
37.          Також є неналежним посилання позивача у касаційній скарзі на неврахування судами приписів ухвали Вищого адміністративного суду України від 16 березня             2017 року та судових рішень у справі за позовом ОСОБА_2 , оскільки оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій були ухвалені у відповідності до судової практики у даній категорії справ.
38.          Доводи касаційної скарги висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і зводяться до переоцінки фактичних обставин справи.
39.          Відповідно до статті 343 КАС України  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
40.          З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 343, 356 КАС України, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року №460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ», Верховний Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Київського окружного адміністративного суду від 25 травня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 3 серпня 2017 року у справі №810/3804/15 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.В. Білак
О.А. Губська 
О.В. Калашнікова,
Судді Верховного Суду