ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Провадження №33/821/146/20 Справа № 703/194/20 	  	Головуючий по першій інстанції Прилуцький В.О.	
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП  	Доповідач в апеляційній інстанції Биба Ю.В.	

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2020 р. м. Черкаси

       Суддя Черкаського апеляційного суду Биба Ю.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 лютого 2020 року, якою
        ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП ,-
в с т а н о в и в:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №397693 від 12.01.2020,  ОСОБА_2 12.01.2020 о 21 год. 58 хв. в м.Сміла по вул.Пермська керував автомобілем «Mitsubishi», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з рота, незв`язна мова), від проходження медичного огляду в установленому порядку в медичному закладі для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.  
Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 лютого 2020 року  ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь держави в сумі 420 грн. 40 коп. судового збору.
Не погодившись із оскаржуваною постановою,  ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову від 14.02.2020, а провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
Вважає, що постанова суду є незаконною, винесеною із грубим порушенням законодавства, оскільки суддя спрощено підійшов до судового розгляду справи проігнорувавши його права, не врахував всі обставини перелічені у ст.ст.247, 280 КУпАП. В постанові суддя постався як на доказ лише на протокол про адміністративне правопорушення пояснення свідків та не надавши належної оцінки іншим доказам.
Звертає увагу суду, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи місцевим судом, а в матеріалах справи є повідомлення про вручення судової повістки не йому, а невідомій особі, в зв`язку з чим він звернувся до Смілянського відділення ГДАТ «Укрпошта» для внутрішньої перевірки по факту отримання невідомою особою поштового повідомлення.
Зазначає, що акт огляду на стан алкогольного сп`яніння йому не надавалися, так як протокол про адміністративне правопорушення не складався. 
Вважає, що працівники поліції грубо порушили його права, а суд не з`ясував всі обставини, не викликавши в судове засідання свідків, пояснення яких не є належними доказами, та працівників поліції, незважаючи на не визнання ним своєї вини.
Одночасно звертає увагу суду, що на даний час він працює водієм і ця професія є єдиним джерелом його доходу.
Перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, заслухавши думку захисника Романенка В.В. – Саражі Д.В.про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної постанови і закриття провадження по справі за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Відповідно до ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених КУпАП та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа правопорушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.
Вказаних вимог закону суд першої інстанції дотримався.
Так, відповідно до ст.251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом закону, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, свідків, висновок експерта тощо, є документами, що офіційно засвідчують подію адміністративного правопорушення і, відповідно до ст. 251 КУпАП, є джерелами доказів, на основі яких ґрунтується повне, всебічне і об`єктивне з`ясування обставин справи та правильне її вирішення. Протокол про адміністративне правопорушення складається відповідно до ст.ст. 254-256 КУпАП.
Висновки судді про доведеність вини та наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, які містяться в матеріалах справи і сумнівів щодо їх обґрунтованості не викликають. 
Незважаючи на позицію захисника Романенка В.В. – Саражі Д.В. про відсутність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, його вина підтверджується зібраними у справі і перевіреними в судовому засіданні доказами, зокрема даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №397693 від 12.01.2020, згідно якого,  ОСОБА_2 12.01.2020 о 21 год. 58 хв. в м.Сміла по вул.Пермська керував автомобілем «Mitsubishi», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголя з рота, не зв`язна мова), від проходження медичного огляду в установленому порядку в медичному закладі для визначення стану алкогольного сп`яніння відмовився в присутності свідків, чим порушив вимоги п.2.5. Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч.1 ст.130 КУпАП;  
- пояснень від 12.01.2020, отриманих від ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , згідно яких, водій автомобіля «Mitsubishi», н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 визнав, що вживав спиртні напої та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку на приладі «Драгер» і у медичному закладі;
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.01.2020, у водія ОСОБА_2 виявлені ознаки сп`яніння, а саме, різкий запах з ротової порожнини, хитка хода.
Наведені обставини свідчать про наявність в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та обгрунтованість його притягнення до адміністративної відповідальності. 
Враховуючи вищевикладене, вважаю, що безпідставними є доводи апелянта ОСОБА_2 про те, що в постанові суддя послався як на доказ лише на протокол про адміністративне правопорушення пояснення свідків та не надавши належної оцінки іншим доказам, оскільки апелянтом не надано будь-яких доказів, які б підтверджували його дані доводи. Тоді як докази, на які послався місцевий суд та які поклав в основу свого рішення є належними, та допустимими і сумнівів щодо їх достовірності у суду апеляційної інстанції не викликають.
Не підлягають до задоволення доводи апелянта про те, що працівники поліції грубо порушили його права, так-як апелянтом не підтвердженні, оскільки суду не надано будь-яких доказів на підтвердження даного факту, в тому числі з реалізацією права в порядку ст.267 КУпАП щодо оскарження заходів забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо).
Вважаю такими, які не можуть бути задоволені доводи апеляційної скарги про те, що суд не з`ясував всі обставини, не викликавши в судове засідання свідків, пояснення яких не є належними доказами, та працівників поліції, незважаючи на не визнання ним своєї вини, оскільки є безпідставними, так-як відповідно до вимог ст.272 КУпАП, виклик свідка є правом суду, а не його обов`язком, та якому необхідно встановити певні обставини, що підлягають установленню по даній справі, тоді як із пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 12.01.2020 вбачається, що в них є всі необхідні обставини, які підлягали установленню місцевим судом по даній справі. 
Тоді як відповідно до вимог КУпАП, а саме, до його Глави 21. Особи, які беруть участь у провадженні в справах про адміністративне правопорушення, виклик в судове засідання працівників поліції не передбачений. 
Доводи апелянта ОСОБА_2 про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно нього не складався є хибними, оскільки із змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що в ньому стоять його підписи та міститься його пояснення. 
Тобто, ОСОБА_2 скористався своїм правом, передбаченим ст.256 КУпАП, згідно якої, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу. Зауважень щодо його змісту не заявляв.
Також  під час розгляду справи судом апеляційної інстанції досліджено відеозапис із нагрудного портативноговідеореєстратора поліцейського, який підтверджує обставини викладені в протоколі про адміністративне порушення.
Неспроможними є доводи апелянта про те, що він не був належним чином повідомлений про розгляд справи місцевим судом, а в матеріалах справи є повідомлення про вручення судової повістки не йому, а невідомій особі, оскільки не підтверджені апелянтом належними доказами, тоді як із повідомлення про вручення поштового відправлення, наявного у матеріалах справи вбачається, що 28.01.2020 уповноваженою особою ОСОБА_5 , отримано повістку в суд на розгляд даної справи (а.с.11). 
Також у матеріалах справи є довідка про доставку SMS ОСОБА_2 в судове засідання, призначене місцевим судом на 14.02.2020 на 8:20 год., яке він отримав 04.02.2020 13:35 (а.с.10).
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 зазначав, що він звернувся до Смілянського відділення ГДАТ «Укрпошта» для внутрішньої перевірки по факту отримання невідомою особою поштового повідомлення, тоді як на час розгляду справи в апеляційній інстанції ні ним, ні його захисником не надано жодної інформації щодо результатів розгляду зазначеного апелянтом звернення.
Одночасно вважаю за необхідне зазначити, що положеннями ст.268 КУпАП передбачений вичерпний перелік справ про адміністративне правопорушення де присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_2 , достовірно знаючи про складений відносно нього протокол про адміністративне правопорушення та про розгляд справи Смілянським міськрайонним судом Черкаської області, про що свідчить його підпис у протоколі про адміністративне правопорушення, цікався її розглядом, по якій він притягується до адміністративної відповідальності.
Крім того, з метою поновлення ОСОБА_2 в його правах, судом апеляційної інстанції вжито заходи до безпосередньої участі в розгляді справи його захисника Саражі Д.В., на виконання вимог ст.294 КУпАП, з наданням можливості надати пояснення по суті складеного щодо ОСОБА_2 протоколу про адміністративне правопорушення. 
Дослідивши вказані докази та оцінивши їх з точки зору належності, допустимості, та достовірності, накладення судом першої інстанції адміністративного стягнення на ОСОБА_2 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, відповідає санкції ч.1 ст.130 КУпАП, вимогам ст.ст.33,34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню, особі правопорушника та не містить його альтернативних видів.
З огляду на викладене, вважаю, що постанова Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.02.2020 щодо ОСОБА_2  є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування, та закриття провадження згідно п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, як того просить апелянт, - відсутні. 
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя, - 

п о с т а н о в и в:

Постанову Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 лютого 2020 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, – залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_2 – без задоволення. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Биба