П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  278/649/20 
Головуючий у 1-й інстанції:  Дубовік О.М. 
          Суддя-доповідач:  Полотнянко Ю.П. 
05 травня 2020 року                                                                                м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Ватаманюка Р.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на  рішення   Житомирського районного суду Житомирської області  від  06 квітня 2020 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Волинській області, поліцейського рядового поліції 2 батальйону 1 роти Сорочука Олексія Володимировича про  скасування постанови, 
В С Т А Н О В И В :
в березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Волинській області та поліцейського рядового поліції 2 батальйону 1 роти Сорочука Олексія Володимировича про скасування постанови.
Рішенням Житомирського районного суду від 06.04.2020 залишено постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП серії ЕАК № 2192082 від 03 березня 2020 року без змін, а позовну заяву без задоволення.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає щодо наявності на дорозі вибоїн, які завадили позивачу рухатися правою смугою.
Ухвалами Сьомого апеляційного адміністративного суду від 28 квітня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до розгляду на 05.05.2020 о 13:30.
Сторони повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови поліцейського рядового поліції 2 батальйону 1 роти Сорочука О.В. серії ЕАК №2192082 від 03.03.2020 ОСОБА_1 , керував транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 316 CDI, ном. знак НОМЕР_1 , 03 березня 2020 року о 15-45 год у с. Вишнів, а/д МО7 Київ-Ковель-Ягодин, по крайній лівій смузі, не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот, у той час коли інші праві смуги були не зайняті, чим порушив вимоги п. 11.5 ПДР., у зв`язку з чим до позивача застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.
Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, здійснивши рух на дорозі, яка має більше однієї смуги для руху в одному напрямку, в той час як праві не були зайняті, порушив вимоги ПДР стосовно розташування транспортних засобів на проїзній частині.
При цьому, суд першої інстанції зазначив, що відсутність фіксації правопорушення у цьому випадку не може слугувати підставою для висновку про неправомірність винесеної постанови, оскільки позивач не заперечував стосовно керування ним транспортним засобом на дорозі, яка має більше однієї смуги для руху в одному напрямку, лівою смугою, в той час як праві не були зайняті, ані під час винесення постанови поліцейським, ані під час оскарження цієї постанови в суді.
Судова колегія не погоджується з висновком суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити таке.
Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі КупАП), Законом України «Про автомобільні дороги», який визначає правові, економічні, організаційні та соціальні засади забезпечення функціонування автомобільних доріг, їх будівництва, реконструкції, ремонту та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.
Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху (далі ПДР), затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п. 11.2 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306, на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засобі повинні рухатися як найближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом.
Згідно з п. 1.2. ПДР України в Україні встановлено правосторонній рух транспортних засобів.
Відповідно до п. 11.5 ПДР України на дорогах, які мають дві і більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).
Пунктам 2.3 ПДР України визначено, що водій для забезпечення безпеки дорожнього руху зобов`язаний, зокрема, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП України, настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно з статтею 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, по-друге, дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
За змістом ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Інформація про змонтовану/розміщену автоматичну фототехніку і відеотехніку повинна бути розміщена на видному місці.
Колегія суддів зазначає, що у справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб`єкта владних повноважень в силу приписів ст. 77 КАС України покладається обов`язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.
Колегією суддів встановлено, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідачем надано відеозапис з нагрудної відеокамери патрульного. (а.с.28).
Однак, на відео з нагрудної камери поліцейського не зафіксовано моменту вчинення ОСОБА_1 правопорушення, а лише процес розгляду поліцейським справи, що унеможливлює притягнення особи до адміністративної відповідальності.
Згідно з ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Оглянутий колегією суддів відеозапис, долучений відповідачем до матеріалів справи, засвідчує факт спілкування відповідача з позивачем після зупинки, проте в силу положень ч.1 ст. 76 КАС України не є достатнім доказом по справі, оскільки не підтверджує факт порушення позивачем п.11.5 ПДР України, а саме факт руху в крайній лівій смузі не маючи наміру здійснити поворот ліворуч чи розворот, у той час коли інші праві смуги були не зайняті, а як наслідок, наявність складу адміністративного правопорушення в діях позивача.
Разом з тим, суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову зазначив, що відсутність фіксації правопорушення у цьому випадку не може слугувати підставою для висновку про неправомірність винесеної постанови, оскільки позивач не заперечував стосовно керування ним транспортним засобом на дорозі, яка має більше однієї смуги для руху в одному напрямку, лівою смугою, в той час як праві не були зайняті, ані під час винесення постанови поліцейським, ані під час оскарження цієї постанови в суді.
Однак, колегія суддів не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки відсутність фіксації вчинення правопорушення свідчить про недоведеність вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Крім того, встановлено, що позивач, заперечуючи факт вчинення ним вищезазначеного правопорушення,  у позовній заяві зазначив, що на правій смузі проїзної частини були вибоїни і тому йому довелося їх об`їхати по лівій смузі, про що позивач повідомив поліцейського.
На підтвердження наявності на дорозі вибоїн, які завадили позивачу рухатися правою смугою, останній надав видруковане фото проїзної частини .
Отже, у зв`язку з тим, що на автомобільній дорозі  МО7 Київ-Ковель-Ягодин наявні пошкодження дорожного покриття у вигляді ям та вибоїн, що є перешкодою для руху і є небезпечним, суд вважає, що рух позивача у крайній лівій смузі не був результатом його протиправного нехтування вимогами пункту 11.5 Правил дорожнього руху України, а був зумовлений ситуацією на дорозі та безпосередньо станом дорожнього покриття, що не спростовано відповідачем.
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
З огляду на встановлені судом обставини, враховуючи відсутність достатніх та належних доказів на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови, суд дійшов висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню з закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити  повністю.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2020 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Скасувати постанову серії ЕАК №2192082 від 03.03.2020, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП у вигляді 425 грн. штрафу, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова суду набирає законної сили у порядку ст.ст. 272, 325 КАС України та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України не може бути оскаржена. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Драчук Т. О.    Ватаманюк Р.В.