УХВАЛА 
10 квітня 2020 року 
м. Київ
справа № 487/2191/17 
провадження № 61-38337св18
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Яремка В. В.,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду ізпозовом до Державного підприємства«Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту) (далі - ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «Адміністрація моський портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту)) про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу.
Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2018 року, яке залишене без зміни постановою Апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2018 року, позов задоволено. Поновлено ОСОБА_1 на роботі в Миколаївської філії ДП «Адміністрація морських портів України» на посаді контролера команди охорони Загону загальної охорони Служби загальної охорони та режиму з 27 березня 2017 року. Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 83 109,00 грн. Стягнуто з ДП «Адміністрація морських портів України» на користь держави судовий збір у розмірі 1 471,09 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 6 925,00 грн допущено до негайного виконання.
У червні 2018 року ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Миколаївської філії ДП «Адміністрація моський портів України» (адміністрація Миколаївського морського порту) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20 березня 2018 року та постанову Апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2018 року, просив скасувати оскаржувані судові рішення, у справі ухвалити нове рішення про відмову в позові. 
09 липня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі. 
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» (далі - Закон № 460-ІХ) касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом (08 лютого 2020 року).
Касаційна скарга у цій справі подана у червні 2018 року, а тому вона підлягає розгляду в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 460-ІХ.
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
Згідно із частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
З огляду на те, що згідно із частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, така інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, у складі колегії з п`яти суддів на 06 травня 2020 року. 
Інформацію про дату розгляду  справи оприлюднити на офіційному  веб-порталі судової влади України.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:                                                                                                                А. С. Олійник
                                                                                                                           С. О. Погрібний 
                                                                                                                           В. В. Яремко