ПОСТАНОВА
Іменем України

28 квітня 2020 року 
Київ
справа №826/2181/17
адміністративне провадження №К/9901/35494/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Шевцової Н.В.,
суддів: Кашпур О.В.,  Уханенка С.А., 
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанцї адміністративну справу №826/2181/17
за позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» Чернявської Олени Степанівни 
до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві 
про визнання протиправними та скасування постанов від 24 січня 2017 року
за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» в особі в.  о.  Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" Волощука Ігоря Григоровича
на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018  року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді - Глущенко  Я.  Б., суддів: Кузьмишиної  О.  М., Пилипенко  О.  Є.

У С Т А Н О В И В:

I.    Суть спору
1.          У лютому 2017 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» Чернявська Олена Степанівна (далі - позивач, Уповноважена особа) звернулася до суду з адміністративним позовом до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - відповідач, ВДВС), в якому просила: 
1.1.          Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 24  січня 2017 року, винесену державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Терещук Тетяною Іванівною;
1.2.          Визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 24 січня 2017 року, винесену державним виконавцем Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Терещук Тетяною Іванівною
2.          Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова про відкриття провадження у справі була винесена 30 веренся 2016 року, а направлена до Банку 07 жовтня 2016  року, тобто Банк був позбавлений можливості виконати вимоги державного виконавця в семиденний строк з дня винесення вказаної постанови.
2.1.          Крім того, позивач вказує на те, що під час тимчасової адміністрації та/або ліквідації Банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також на те, що відповідно до вимог частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним Банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку - боржника.
2.2.           12 жовтня 2016 року Банком на адресу відповідача було направлено відповідну заяву про закінчення виконавчого провадження, однак жодних відповідей на вказану заяву банком отримано не було.
3.          Представник відповідача позов не визнав, зазначив, що при прийнятті спірних у цій справі рішень відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

ІІ.    Установлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини справи
4.          16 серпня 2016 року Хмельницьким окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист №822/542/16 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Авант - Банк» Ларченко Ірини Миколаївни, третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії.
5.          Виконавчий лист №822/542/16 видано на підставі постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 20 липня 2016 року, постанова суду набрала законної сили 20 липня 2016 року.
6.          29 вересня 2016 року на адресу Відповідача надійшла заява ОСОБА_1 про прийняття до примусового виконання виконавчого листа №822/542/16.
7.          За змістом виконавчого листа Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Авант - Банк» Ларченко Ірину Миколаївну зобов`язано подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформацію про вкладника ОСОБА_1 , як вкладника, який має право на відшкодування коштів за договором банківського вкладу №  Д-Ф/15/1024-036 від 16 лютого 2016 року.
8.          30 вересня 2016 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявським А.М. відкрито виконавче провадження ВП №52417856 та запропоновано  боржнику - Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «АВАНТ - БАНК» Ларченко І.М.  самостійно виконати судове рішення протягом семи днів з моменту винесення постанови та надати підтверджуючі документи за адресою: м. Київ, вул. Краківська, 20, а також попереджено, що при невиконанні рішення в наданий для самостійного виконання строк, рішення суду буде виконано в порядку примусового виконання зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.
9.          Копія останови про відкриття виконавчого провадження від 30.09.2016 року була отримана позивачем 10 жовтня 2016 року, що не заперечується сторонами.
10.          12 жовтня 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант - Банк» Ларченко І.М. направила на адресу Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві за вих. №4208 заяву про закінчення виконавчого провадження, відповідно до якої просила закінчити виконавче провадження ВП №52417856, скасувати всі вжиті заходи примусового виконання рішення, а також провести інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження, посилаючись на пункт 3-1 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження».
11.          До вказаної заяви було додано копію постанови Правління НБУ від 25 лютого 2016 р. № 109 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АВАНТ-БАНК», на підставі якої виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 26 лютого 2016 р. № 262, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «АВАНТ-БАНК» та делегування повноважень ліквідатора банку».
12.          Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АВАНТ-БАНК» (далі - ПАТ «АВАНТ-БАНК») з 26 лютого 2016 року до 25 лютого 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «АВАНТ-БАНК», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Ларченко Ірині Миколаївні на два роки з 26 лютого 2016 року до 25 лютого 2018 року включно та копію рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2021 від 06 жовтня 2016 р., яким змінено уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «АВАНТ-БАНК», з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 з 07 жовтня 2016 р.
13.          Вказана заява про закінчення виконавчого провадження була отримана Дніпровським районним відділом державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції в м. Києві 24 жовтня 2016 року, про що свідчить відповідний штамп вхідної кореспонденції.
14.          Позивачем постанова про відкриття виконавчого провадження від 30 вересня 2016 року ВП №52417856 у встановленому законом порядку не оскаржувалася.
15.          12 жовтня 2016 року головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Телявським А.М. складено акт, яким установлено, що боржником рішення суду та зобов`язання, передбачені виконавчим документом № 822/542/16 не виконані.
16.          13 жовтня 2016 року державним виконавцем винесена постанова про накладення штрафу на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант - Банк» Ларченко І.  М., якою накладено штраф за невиконання судового рішення, відповідно до статтей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження».
17.          23 січня 2017 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Т.І. здійснено вихід за місцезнаходженням боржника - Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів гарантування вкладів на ліквідацію ПАТ «Авант - Банк» за адресою: м. Київ, б-р Верховної Ради, 7, яким встановлено, що боржником рішення суду та зобов`язання, передбачені виконавчим документом № 822/542/16 не виконані.
18.          24 січня 2017 року у зв`язку із невиконанням Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант - Банк» Ларченко І.  М. вимог постанови суду, виконавчого документу та вимог державного виконавця,державним виконавцем Терещук Т.  І. винесена постанова про накладення штрафу на Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» Ларченко І.  М. в розмірі 6  800 грн за невиконання судового рішення, відповідно до статей 63, 75 Закону України «Про виконавче провадження» та зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів, а також попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.
19.          Також, 24 січня 2017 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Т.  І. винесено постанову про стягнення виконавчого збору з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк» Ларченко І.М. в розмірі 6400 грн на підставі статей 3, 27, 40 Закону України «Про виконавче проваження».
20.          Копії постанови про накладення штрафу від 24 січня 2017 року та постанови про стягнення виконавчого збору від 24 січня 2017 року отримано позивачем 02  лютого 2017 року, що підтверджуєтся відповідними штампи вхідної кореспонденції за вх. №65 та №66.
21.          30 січня 2017 року державним виконавцем до Управління поліції в Дніпровському районі Головного управління національної поліції у м.  Києві направлено повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення разом з документами, які, на думку державного виконавця, свідчать про наявність його ознак.
22.          01 березня 2017 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Т.  І. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №  822/542/16, виданого 16 серпня 2016 року Хмельницьким окружним адміністративним судом.
23.          Підставами закінчення виконавчого провадження  пункт 11 частини першої статті 39, статтю 40 Закону України «Про виконавче провадження».
24.          09 березня 2017 року за вих. №  176 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осібна ліквідацію ПАТ «Авант - Банк» Чернявською О.С. на адресу директора - розпорядника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб направлено лист щодо внесення змін до переліку вкладників ПАТ «Авант - Банк», відповідно до якого Уповноважена особа Фонду просила внести зміни до реєстру вкладників ПАТ «Авант-Банк» та включити до переліку вкладників у тому числі ОСОБА_1 за договором банківського вкладу (депозиту) №  Д-Ф/15/1024-036 « 100 процентний різдвяний депозит» (акційний) від 16 лютого 2015  року.

ІІІ.    Рішення судів у цій справі та мотиви їхнього ухвалення

25.          Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.
26.          Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій виходили з того, що державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Т.І. при винесенні постанови про накладення штрафу та постанови про стягнення виконавчого збору діяла у межах наданих їй повноважень з дотриманням вимог діючого законодавства України.
26.1.          Суди попередніх інстанцій зауважили, що доводи позивача щодо несвоєчасного направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача (боржника за виконавчим провадженням) є безпідставними, оскільки підставою для невиконання судового рішення боржником було не несвоєчасне отримання постанови державного виконавця, а пункт 3-1 частини  першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого, на думку позивача, виконавче провадження підлягало закриттю.
26.2.          Судами попередніх інстанцій зазначено також, що фактично судове рішення виконане лише 09 березня 2017 року, тобто після прийняття спірних рішень державного виконавця, отже, така обставина не впливає на їх правомірність.

ІV.    Касаційне оскарження
27.          07 березня 2018 року у Верховному Суді зареєстровано касаційну скаргу позивача на постанову Киїаського апеляційного адміністративного суду від 14  лютого 2018 року.
28.          У касаційній скарзі заявник посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, і зазначає, що всупереч вимогам статей 11, 25, 28 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №  606-XIV (далі - Закон №  606-XIV) Уповноважена особа отримала невчасно постанову про відкриття виконавчого провадження, що позбавило її можливості виконати судове рішення у добровільному порядку, а отже, застосування штрафів є безпідставним.
29.          У зв`язку із зазначеним заявник касаційної скарги просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
30.          16 березня 2018 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження та витребувано із Окружного адміністративного суду міста Києва справу №  826/2181/17.
31.          29 березня 2018 року справа №  826/2181/17 надійшла до Верховного Суду.
32.          21 червня 2019 року на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 20  червня 2019 року №    795/0/78-19 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
33.          Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад суду: головуючого судді Шевцову Н.  В., суддів: Кашпур О.  В., Уханенка  С.  А.

V. Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
34.          За правилами частини третьої  статті 3 КАС України  провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
35.          Приписами частини першої  статті 341 КАС України  визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
36.          Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
37.          За змістом статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
38.          Відповідно до статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
39.          Згідно з частиною першою статті 255 КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.
40.          Частиною четвертою статті 257 КАС України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) законодавець обумовив питання примусового виконання судових рішень у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Цим підкреслюється винятковість саме примусового виконання рішення адміністративного суду.
41.          Відповідно до статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (тут і далі у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
42.          Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
43.          Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
44.          Частиною першою статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
45.          Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
46.          Пунктами 1, 16 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.
47.          Відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
48.          Приписами частин першої, другої та третьої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. 
48.1.          У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. 
48.2.          Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
49.          На підставі частини першої статті 75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (частина перша статті 75 Закону України «Про виконавче провадження»).
50.          Згідно з частинами першою, третьою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
51.          За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
52.          Відповідно до пункту 7  Розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим  Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим  Законом  виконавчі дії здійснюються відповідно до цього  Закону.
VІ. Позиція Верховного Суду
53.          Перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
54.          Оскільки оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2017  року, про що зазначає позивач у своїй касаційній скарзі, то перевірці підлягає також і зазначена постанова суду першої інстанції.
55.          Переглянувши рішення судів попередніх інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд зазначає таке.
56.          Системний аналіз правових норм, викладених у пунктах 34-49 ціього рішення, дозволяє дійти висновку про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення у встановлений виконавцем строк та повинні бути підтверджені належними доказами.
57.          При цьому, застосування такого заходу реагування як винесення постанови про накладення штрафу є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
58.          Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16  квітня 2020 року в справі №  826/14754/17
59.          Судами попередніх інстанцій установлено, що позивачем станом на дату винесення постанови про накладення штрафу від 13 жовтня 2016 року не надано державному виконавцю жодних доказів щодо фактичного виконання вимог виконавчого листа Хмельницького окружного адміністративного суду 822/542/16   та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №52417856, що підтверджено актом державного виконавця від 12 жовтня 2016 року. 
60.          Судами попередніх інстанцій також установлено, що позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження 10 жовтня 2016 року і лише направив на адресу державного виконавця заяву про закінчення виконавчого провадження від 12 жовтня 2016 року з підстав прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банка-боржника.
61.          Посилання заявника касаційної скарги на несвоєчасність направлення копії постанови про відкриття виконавчого провадження на адресу позивача (боржника за виконавчим провадженням) є безпідставними, оскільки, як установлено судами попередніх інстанцій, підставою для невиконання судового рішення боржником було не несвоєчасне отримання постанови державного виконавця, а пункт 3-1 частини  першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого, на думку позивача, виконавче провадження підлягало закриттю.
62.          Судами попередніх інстанцій досліджено зміст листа-заяви про закінчення виконавчого провадження від 12 жовтня 2016 року та аргументовано зазначено, що ця заява не свідчить про неможливість виконання судового рішення з поважних причин, оскільки боржником у виконавчому провадженні є саме Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Авант-Банк», а не Публічне акціонерне товариство «Авант-Банк». 
63.          Верховний Суд погоджується з висновками суду першої та апеляційної інстанцій щодо не поширення на спірні правовідносини вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки державним виконавцем не здійснювалося примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, а боржником за виконавчим листом є саме Уповноважена особа, яка не виконала своїх зобов`язань у процесі здійснення ліквідаційної процедури, що підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили.
64.          Отже, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що оскільки позивач у строк, установлений для добровільного виконання, вимог виконавчого документу не виконав, відповідач мав усі правові підстави для накладення штрафів (первинного та у подвійному розмірі), а тому діяв на підставі, межах повноважень та у спосіб, що визначені чинним на час виникнення спірних правовідносин законодавством.
65.          Інших доводів касаційна скарга не містить.
66.          Воночас при прийнятті оскаржуваних судових рішень судами попередніх інстанцій, так сам як і позивачем при поданні позову, помилково застосовано положення Закону України «Про виконавче проваження», у редакції Закону №  606-XIV, чинній до 05  жовтня 2016 року.
67.          05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року №  1404-VIII «Про виконавче провадження».
68.          Оскаржувані в цій справі постанови державного виконавця прийняті 24  січня 2017 року, тобто після набрання чинності Закону України від 02 червня 2016 року №  1404-VIII «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.
69.          Таке правозастосування судів попередніх інстанцій не відповідає вимогам Закону України від 02 червня 2016 року №  1404-VIII «Про виконавче провадження», що підтверджено правовими позиціями Верховного Суду, викладеними в постановах від 25 лютого 2020 року в справі №  805/4538/16-а, від 16 квітня 2020 року №  826/14754/17, Великої Палати Верховного Суду від 11 березня 2020 року в справі №  2540/3203/18 та інших.
70.          Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для задоволення позову, водночас вважає помилковими висновки судів про поширення на спірні правовідносини приписів Закону України «Про виконавче провадження», у редакції Закону №  606-XIV, чинній до 05  жовтня 2016  року. Проте таке помилкове застосування норм судами попередніх інстанцій не призвело до прийняття незаконних судових рішень у цій справі, оскільки в цій частині редакції норм Закону №  606-XIV та Закону №  1404-VIII співпадають.
71.          Отже, рішення судів першої та апеляційної інстанції слід змінити, виклавши його мотивувальну частину у редакції цієї постанови.

VІІ. Судові витрати

72.          З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345 349, 352, 351, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:
1.    Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Авант-Банк» в особі в.  о.  Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Авант-Банк" Волощука Ігоря Григоровича задовольнити частково.
2.    Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2017  року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14  лютого 2018 року в справі №  826/2181/17 змінити, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
3. У решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 жовтня 2017  року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 14  лютого 2018 року в справі №  826/2181/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:                                                                                 Н.  В.  Шевцова

Судді                                                                                                    О.  В.  Кашпур

                                                                                                    С.  А.  Уханенко